Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2026  	Справа №607/1761/26 Провадження №2/607/2945/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря с/з Кійко С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 
представник позивача ОСОБА_2 , 
до Великоберезовицької селищної ради, місцезнаходження: вул. вул. Степана Бандери, 26, сел. Велика Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, 
про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, а саме:
- на 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- на 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування своїх позовних вимог вказують на те, що житловий будинок АДРЕСА_3 станом на 15.04.1991 належав колгоспному двору, який складався із п`яти його членів. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів позивачу вищевказаний житловий будинок. ОСОБА_1 спадщину прийняла за фактом проживання із спадкодавцем на момент його смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 спадщину прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцям. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської область від 28.01.2026 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.02.2026. Крім того, за клопотанням позивача були витребувані докази в Тернопільської районної державної нотаріальної контори.
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Семененко С.М. в судове засідання не з`явились, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив суду про причини своєї неявки, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі, тому суд постановив проводити заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , про що Миролюбівською сільською радою Тернопільського району 01.12.2003 видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .
За життя ОСОБА_3 склав заповіт.
Згідно дублікату заповіту, складеного ОСОБА_3 28 жовтня 2003 року, на випадок своєї смерті останній заповів належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 , дочці – ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , про що Виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 08.12.2021 видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .
За життя ОСОБА_4 не складала заповіт.
Як вбачається з інформаційної довідки № 812, яка видана Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 11.07.2018, станом на 01.01.2013 державна реєстрація житлового будинку АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 в бюро не проведена.
Також, згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 988 від 29.10.2025, видано Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації по обліку бюро житловий будинок літ. «А» з прибудовою і підвалом загальною площею 94,2 кв.м., хлів літ. «Б», літня кухня літ. «В», вбиральня літ. «Г», огорожа «1-3» по вулиці по АДРЕСА_5 , рахується за головою колгоспного двору ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки № 536 від 13.07.2025, виданої Миролюбівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, по вул. Осіння, 33 в с. Лучка Тернопільського району Тернопільської області станом на 01.07.1990-15.04.1991 числиться колгоспний двір, членами якого були: голова двору – ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ); дружина – ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ); дочка – ОСОБА_1 , 1966 р.н.; онука – ОСОБА_5 , 1988 р.н.; онук – ОСОБА_6 , 1990 р.н.
ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_3 та разом з ним на час його смерті були зареєстровані та проживали: дружина – ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ); дочка – ОСОБА_1 , 1966 р.н.; онука – ОСОБА_5 , 1988 р.н.; онук – ОСОБА_6 , 1990 р.н.; дочка – ОСОБА_7 , 1962 р.н.; онука – ОСОБА_8 , 1987 р.н.; онук – ОСОБА_9 , 1983 р.н., що підтверджується довідкою № 537, яка видана 13.10.2025 Миролюбівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. 
ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті була зареєстрована та проживав в АДРЕСА_3 та разом з нею на час її смерті були зареєстровані та проживали: дочка – ОСОБА_1 , 1966 р.н.; онук – ОСОБА_6 , 1990 р.н. 
24 грудня 2025 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1773/02-31 відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_3 після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок.
Згідно вищевказаної постанови нотаріуса у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справи за №230/2025, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою дочки – ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 
Також, 24 грудня 2025 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1773/02-31 відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_3 після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Згідно вказаної постанови нотаріуса у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справи за №326/2022, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою дочки – ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
16.01.2023 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається із земельної ділянки, площею 1,7091 га, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 198917, виданого Тернопільським районним відділом земельних ресурсів 07.09.2005 на підставі розпорядження Тернопільської районної держадміністрації № 198 від 29.03.2005 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010564404511. Кадастровий номер земельної ділянки: 6125285100:01:001:0398.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.
Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.
Відповідно до ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: голова двору – ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ); дружина – ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ); дочка – ОСОБА_1 , 1966 р.н.; онука – ОСОБА_5 , 1988 р.н.; онук – ОСОБА_6 , 1990 р.н., кожному з них належали частки по 1/5 будинковолодіння по АДРЕСА_3 .
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом.
Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя склав заповіт на користь ОСОБА_1 , остання спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, а тому вона успадкувала належну померлому 1/5 частину житлового будинку по АДРЕСА_3 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.
Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна – 1/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 , не складала, спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_1 , оскільки була спадкоємцем першої черги за законом та на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, а тому остання успадкувала 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на: 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя    	К. М. Грицай