Справа № 158/2910/25 	Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/425/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С. І.,
суддів – Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Пасевичем Олександром Петровичем, на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 30 вересня 2025 року звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вказував, що 11 липня 2023 року уклав шлюб з ОСОБА_4 . Спільних дітей не мають. Подружні стосунки із самого початку спільного сімейного проживання у них не склалися, кожен із них висловлював протилежні погляди на шлюб та сім`ю, матеріальне забезпечення, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони не мають спільного бюджету, разом не проживають. Вважає збереження сім`ї та подальше спільне проживання з відповідачем неможливим. Просив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 11 липня 2023 року Шеченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 853.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року в цій справі надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці до 16 квітня 2026 року. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення.
Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Пасевича О. П. подав апеляційну скаргу на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що позов про розірвання шлюбу в цій справі подано 29 вересня 2025 року, судові засідання неодноразово відкладались з різних причин. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту свобод, порушене право позивача підлягає захисту шляхом розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Судом не враховано, що він має намір узаконити свої відносини з іншою жінкою, а свідоме затягування розгляду справи заважає позивачу у плануванні свого особистого життя. Просив скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що позивачем не наведено аргументів для розірвання шлюбу, а в неї є бажання зберегти сім`ю. Вона просила надати для примирення строк у 6 місяців, суд надав двічі по 2 місяці, тобто врахував і позицію позивача. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369, п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2025 року у справі № 446/2076/24 зазначено “у вказаній справі судом першої інстанції постановлена ухвала про зупинення провадження у справі саме у зв`язку із наданням сторонам строку для примирення. Вказані процесуальні рішення оформлюються одним процесуальним актом - ухвалою, а тому не можуть розглядатися як два самостійних процесуальних акти - окремо щодо надання сторонам строку для примирення і щодо зупинення провадження у справі”.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
З матеріалів справи встановлено, що 04.12.2025 відповідачем ОСОБА_2 до суду подано клопотання про надання терміну на примирення, строком 6 місяців, мотивоване тим, що вона бажає зберегти сім`ю.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.12.2025 постановлено заяву задовольнити частково та надати сторонам по справі строк для примирення тривалістю два місяці до 04 лютого 2026 року.
13.01.2026 відповідачем ОСОБА_2 до суду подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та про продовження строку терміну на примирення до 6 місяців, мотивоване тим, що вона бажає зберегти сім`ю і вживає багато заходів для примирення подружжя.
Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22 вказано, що системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаціного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню ст. 111 СК України та вказано, що “примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу”.
Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку на примирення, суд повинен був оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання шлюбу, вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін.
У справі, що переглядається суд, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
У справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (ч. 7 ст. 240 ЦПК України).
Водночас, у випадку надання подружжю строку для примирення суд зобов`язаний зупинити провадження у справі (п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).
Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, від 30.05.2019 року у справі № 442/6319/16-ц, від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц.).
Шлюб розривається за умови, що подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя.
У клопотаннях, які подавались відповідачем до суду першої інстанції серед іншого, заявлено клопотання про зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення тривалістю 6 місяців. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач позовну вимогу не визнає, вказує, що позивач є військовослужбовцем, відповідач відвідує його по місцю служби, направляє йому посилки, тобто примирення між ними відбувається.
При наданні повторно строку для примирення суд першої інстанції не заслухав відповідача, яка не з`явилася в судове засідання, не врахував, що позивачем не подана заява про примирення в наданий попередньо строк для примирення і наскільки реально є можливість примирення сторін.
З наведених вище підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення судом першої інстанції провадження у справі ще на два місяці, з врахуванням того, що судом уже надавався строк для примирення у два місяці) з метою надання сторонам строку на примирення належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи.
Ухвала про повторне надання троку для примирення суперечить інтересам позивача. При цьому апеляційний суд враховує, що свої наміри примиритися відповідач до дня розгляду справи судом апеляційної інстанції так і не реалізував, а також не надав доказів вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на його примирення з позивачем .
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду.
Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, то відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 18 березня 2026 року.

Головуючий – суддя 

Судді