ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

05 березня 2026 року    
м. Чернівці  
справа № 726/2741/25
провадження № 22-ц/822/191/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Одинака О. О. 
суддів: Височанської Н. К., Кулянди М. І.
за участю секретаря судового засідання Тодоряка Г. Д.
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 
апеляційна скарга Міністерства оборони України, в інтересах якого діє Балтак Дмитро Олегович, на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 12 листопада 2025 року
головуючий в суді першої інстанції суддя Мілінчук С. В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10 травня 2010 року до моменту його зникнення безвісти за особливих обставин, а саме - 10 травня 2025 року.
Заява обґрунтована тим, що починаючи з 10 травня 2010 року заявниця проживала із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . З цього часу вони вели спільний побут, господарство, мали спільний бюджет, свідком чого були родичі, сусіди та знайомі.
У 2013 році вони поїхали працювати за кордон до Польщі. У 2017 році працювали в Угорщині. На початку 2022 року переїхали до Німеччини, а згодом повернулися в Україну. Весь цей час вони проживали однією сім`єю, однак шлюб не реєстрували.
03 липня 2024 року ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних Сил України та перебував на службі у військовій частині НОМЕР_1 .
20 травня 2025 року заявниця отримала сповіщення про те, що ОСОБА_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання.
Встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 , спрямоване на підтвердженні її статусу як члена сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, реалізації права на отримання достовірних відомостей про місце перебування такої особи, її розшуку, а також поширення на неї гарантій та соціальних пільг, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».
Заявниця об`єктивно позбавлена можливості підтвердити факт сімейних відносин у позасудовому порядку.
Короткий зміст судового рішення
Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 12 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10 травня 2010 року до моменту його зникнення безвісти за особливих обставин, а саме - 10 травня 2025 року.
Рішення суду мотивоване тим, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів прийшов до висновку про доведеність заявленої ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту її проживання із ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Про такі обставини вказують і свідки, зокрема дочка заявниці, яка проживала разом із ними, а також матір та дочка ОСОБА_2 , які також підтвердили факт спільного проживання, ведення господарства, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. 
Враховуючи те, що ОСОБА_2 є особою, яка зникла безвісти за особливих обставин, заявниця наділена певними правами, які, однак, не може реалізувати враховуючи відсутність зареєстрованого шлюбу.
При цьому суд не зобов`язує залучених до участі у справі осіб вчиняти будь-які дії, натомість констатує юридичний факт, який дійсно мав місце та може бути підставою для виникнення у заявниці певних прав та обов`язків.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 12 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Міністерство оборони України посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Акцентує увагу на тому, що звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визначаючись із метою встановлення такого факту, заявниця посилалася на те, що не може у повній мірі реалізувати свої права, визначені статтею 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті за особливих обставин», в тому числі права на соціальний захист у порядку визначеному законодавством України.
Положеннями пункту 1 частини першої статті 318 ЦПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою. Зміст частини першої статті 319 ЦПК України вказує, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
В свою чергу, судом першої інстанції не встановлено та не перевірено, як саме оскаржуване рішення у даній справі про встановлення факту, про який просить заявниця вплине на виникнення, зміну чи припинення відповідних прав чи обов`язків, тобто мета встановлення вказаного факту лишилась поза увагою суду.
За містом статті 6 вказаного Закону визначені права близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, однак виникнення і реалізація цих прав не ставиться у залежність від наявності/відсутності рішення суду про встановлення факту спільного проживання.
Аналогічний правовий висновок наведений у пункті 38 постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 314/510/25 (провадження № 61-11230св25).
ОСОБА_1 не належить до жодної із категорії отримувачів грошового забезпечення ОСОБА_2 , у зв`язку із чим встановлення у судовому порядку факту проживання вказаних осіб однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не призведене до виникнення у заявниці права вимагати від військової частини НОМЕР_1 вчинення дій щодо здійснення виплати на її користь вказаного грошового забезпечення.
Більш того, на виконання Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 апелянтом виданий наказ від 15 липня 2025 року № 3725АГД про призначення та виплату вищенаведеного грошового забезпечення матері військовослужбовця - ОСОБА_3 .
З огляду на зазначене встановлення вказаного факту в судовому порядку у межах вказаної справи не породжує відповідних юридичних наслідків, у зв`язку з чим відповідна заява задоволенню не підлягає.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , подала відзив на апеляційну скаргу.
Просить у задоволенні апеляційної скарги Міністерства оборони України відмовити, а рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 12 листопада 2025 року залишити без змін.
Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність юридичних наслідків встановлення факту, про який просить заявниця.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 понад 15 років (з 10 травня 2010 року по 10 травня 2025 року) перебувала у тривалих сімейних відносинах із ОСОБА_2 у зв`язку зі спільним проживанням, веденням спільного господарства, спільного бюджету, наявністю взаємних прав та обов`язків, спільним вихованням дітей заявниці, спільною роботою та проживанням за кордоном, а також їх сприйняття оточуючими як подружжя.
Мета звернення до суду із відповідною заявою чітко окреслена і полягає у підтвердженні сімейного статусу заявниці як члена сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що є необхідною передумовою для реалізації комплексу прав, гарантованих Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», зокрема прав на: участь у процедурах розшуку; отримання офіційної інформації про хід і результати розшуку; представництво інтересів зниклого у відносинах з органами державної влади, військовими частинами, правоохоронними органами, міжнародними структурами; соціальний захист у порядку, визначеному законом.
Юридичний інтерес заявниці не зводиться і не може зводитись виключно до негайного отримання грошових виплат, що повністю відповідає правовій природі окремого провадження. ОСОБА_2 має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а не загиблого.
Заявниця об`єктивно позбавлена можливості підтвердити факт сімейних відносин у позасудовому порядку, оскільки: шлюб між сторонами не був зареєстрований; ОСОБА_2 зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання; отримання будь-якого документа, який би посвідчував сімейні відносини, є неможливим.
Саме такі обставини відповідно до статей 293, 315 ЦПК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанова від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, є підставою для судового встановлення юридичного факту.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанцій
Відповідно до копії акту від 14 серпня 2025 року, складеного директором «Чернівцікомунбуд» в присутності сусудів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично проживали однією сім`єю без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
02 травня 2022 року між ТОВ «Нерухомість Манастерни» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди житла, відповідно до умов якого останні винаймали житло у місті Фленсбург (Німеччина) з 01 травня 2022 року по невизначений термін, за що спільно сплачували орендну плату.
Як вбачається із копії довіреності від 15 листопада 2024 року, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 на користування та розпорядженням автомобілем «ВАЗ», який перебував у його власності.
Із довідки від 28 липня 2025 року про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , відкритому в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» встановлено, що ОСОБА_2 здійснювалося систематичне перерахування коштів на користь заявниці у період з 31 серпня 2024 року по 03 травня 2025 року.
Відповідно до копії довідки від 21 липня 2024 року № 2307 молодший сержант ОСОБА_2 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 03 липня 2024 року.
Згідно з копією довідки від 05 липня 2025 року молодший сержант ОСОБА_2 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 14 вересня 2024 року.
Відповідно до сповіщення сім`ї від 28 липня 2025 року № 7310 ОСОБА_9 сповіщено про те, що її син молодший сержант ОСОБА_2 10 травня 2025 року зник безвісти під час виконання бойового завдання по відсічі збройної російської агресії на позиціях поблизу населеного пункту Нова Полтавка Краматорського району Донецької області.
24 травня 2025 року Чернівецьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на підставі заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту зникнення безвісти її чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання з оборони територіальної цілісності України від військових рф, поблизу населеного пункту Нова Полтавка, Іллінівська територіальна громада, Краматорський район, Донецька область, за правовою кваліфікацією - частина 1 стаття 115 КК України.
Як вбачається із копії витягу від 18 червня 2025 року № 20250618-3518, 16 червня 2025 року відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Рішенням Кіцманського районного суду від 19 травня 2025 року у справі № 718/750/25 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10 задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 02 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Любарської райдержадміністрації Житомирської області, актовий запис № 5.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.
Існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. 
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статті 3 СК України).
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України).
Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. При цьому, в порядку статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також у разі його розірвання.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з урахуванням вищенаведених положень СК України є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
У цій справі позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 10 травня 2010 року до моменту його зникнення безвісти за особливих обставин, а саме - 10 травня 2025 року, посилаючись на те, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя.
Як вбачається з матеріалів справи з 03 липня 2024 року ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України.
В подальшому 28 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено сповіщення про факт зникнення безвісти військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 10 травня 2025 року під час виконання бойового завдання по відсічі збройної російської агресії на позиціях поблизу населеного пункту Нова Полтавка Краматорського району Донецької області.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Відповідно до частини першої-четвертої статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Отже, встановлення факту проживання факту однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 10 травня 2010 року до моменту його зникнення безвісти за особливих обставин, а саме - 10 травня 2025 року, спрямоване на набуття та реалізацію заявницею гарантованих державою прав, соціальних гарантій та пільг як члена сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти.
Предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).
Винятком з вищенаведеного правила є розгляд судом справ у порядку окремого провадження, якому присвячений Розділ IV ЦК України.
Так, відповідно до частин другої, третьої статті 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
З наведеного убачається, що суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23).
Як встановлено судом апеляційної інстанції рішенням Кіцманського районного суду від 19 травня 2025 року у справі № 718/750/25, яке оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10 задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 02 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Любарської райдержадміністрації Житомирської області, актовий запис № 5.
За правилом частини першої статті 273 ЦПК України вищевказане рішення суду набрало законної сили 19 червня 2025 року, а тому саме з цієї дати шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 вважається розірваним.
У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства (статей 3, 21, 25, 36 СК України) дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.
Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними.
За таких обставин перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02 травня 1998 року до 19 червня 2025 року (дата набрання законної сили рішенням суду у справі № 718/750/25) в зареєстрованому шлюбі з  ОСОБА_10  унеможливлює встановлення судом факту її спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10 травня 2010 року до моменту його зникнення безвісти за особливих обставин, а саме - 10 травня 2025 року, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам статті 25 СК України.
Близький за змістом висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 336/1978/23 (провадження № 61-15936св24).
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 .
Також за встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи відсутні підстави для надання оцінки обґрунтованості заяви ОСОБА_1 , як і доводам апеляційної скарги по суті цієї заяви.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги Міністерством оборони України, з урахуванням її подачі в електронній формі, підлягав сплаті судовий збір у сумі 726 гривень 72 копійки (605,60 х 150% х 0,8).
Проте ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 05 січня 2026 року відстрочено Міністерству оборони України сплату судового збору у розмірі 726 гривень 72 копійки за подання до суду апеляційної скарги до ухвалення Чернівецьким апеляційним судом судового рішення у справі № 726/2741/25.
В матеріалах справи відсутні докази сплати Міністерством оборони України судового збору у вищевказаному розмірі. Однак, як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
За правилом частини першої статті 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, у сумі 726 гривень 72 копійки.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 12 листопада 2025 року скасувати та ухвалите нове рішення.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, у сумі 726 гривень 72 копійки.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 06 березня 2026 року.

Суддя-доповідач     Олександр ОДИНАК
Судді :      Наталія ВИСОЧАНСЬКА
Мирослава КУЛЯНДА