Номер провадження: 22-ц/813/4345/26 
Справа № 507/581/25
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О. В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
12.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю.,Назарової М.В.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , 
на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 79232119, відповідно до умов якого позикодавець зобов?язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). 
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентсво необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до якого, права вимоги за кредитним договором, укладеним відповідачем із зазначеним товариством, перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до реєстрів боржників, відповідач має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 20832 гривень 00 коп.
01 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01326-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.б. п. 1 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».
19.09.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13200 грн, з яких: ??4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; ?7200 грн - сума заборгованості за процентами; ?2000 грн - сума заборгованості по штрафним санкціям.
Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов?язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
3 моменту отримання права вимоги по відповідача, а саме з 19.09.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 01326-05/2024 в розмірі 13200 грн, з яких: ??4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??7200 грн - сума заборгованості за процентами, ??2000 грн - сума заборгованості по штрафним санкціям.
???На підставі вищевикладеного позивач просив суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики № 79232119 в розмірі 20832,00 грн, з яких: ??12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??3000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; ??5832,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; ??0,00 грн - сума заборгованості за пенею та за Кредитним договором № 01326-05/2024 в розмірі 13200,00 грн, з яких: ??4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??7200,00 грн - сума заборгованості за процентами; ??2000,00 грн - сума заборгованості по штрафним санкціям. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 34032,00 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Любашівський районний суд Одеської області рішенням від 18 липня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнив повністю. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 34032 грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 3028 грн 00 коп., всього 37060 грн 00 коп.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості на суму 34032 грн 0 коп. свідчить про те, що відповідач умови договорів не виконала. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитних договорів, паспортами споживчих кредитів, і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості, оскільки в судовому засіданні доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить ??? скасувати рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18.07.2025 року у справі № 507/581/25 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою за договором позики № 79232119 від 06.04.2024 у розмірі 5’832,00 грн та заборгованості по штрафним санкціям за кредитним договором № 01326-05/2024 від 01.05.2024 у розмірі 2000 грн, а загалом – 7832,00 грн, та змінити рішення, задовольнивши позовні вимоги частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 79232119 від 06.04.2024 у розмірі 15000,000 грн, з яких: 12000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 3000,00 грн – сума заборгованості за відсотками, та за кредитним договором № 01326-05/2024 від 01.05.2024 у розмірі 11200,00 грн, з яких: 4000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200 грн – сума заборгованості за процентами, а загалом – 26200 грн, в іншій частині вимог відмовити, вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушеннясудом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідачем не оспорюється факт укладення договору позики № 79232119 від 06.04.2024 та кредитного договору № 01326-05/2024 від 01.05.2024, отримання кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн та 4000,00 грн відповідно та переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача, однак відповідач не погоджується із загальним розміром (сумою) заборгованості, що підлягає стягненню згідно з оскаржуваним рішенням суду.
Відповідач звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості є документом, розробленим в односторонньому порядку кредитором, унаслідок чого такий документ не може вважатися належним та безспірним підтвердженням розміру заборгованості позичальника.
Скаржник посилається, що інформація, що міститься у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору позики № 79232119 від 06.04.2024) підтверджує інформацію, зазначену у самому договорі позики, а саме: сума кредиту - 12000,00 грн, строк кредитування – 10 днів, а проценти за користування кредитом – 3000,00 грн. Однак позивач, який є фактором та отримав право вимоги за договором позики № 79232119 від 06.04.2024 на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 від ТОВ «1 Безпечне агентсво необхідних кредитів», клопоче про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом на загальну суму 20’832 грн, з яких: 12’000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3’000’00 грн - сума заборгованості за відсотками; 5’832,00 грн – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою, що є несправедливим та незаконним, оскільки проценти (плата за користування кредитом) можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування (у даному випадку 10 днів). Після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України.
Відповідач зазначає, що нарахування будь-яких штрафних санкцій за прострочення оплати кредиту за кредитним договором під час дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його закінчення є незаконним, та такі санкції підлягають списанню, а тому вимога позивача про сплату 2000 грн заборгованості зі штрафних санкцій за кредитним договором № 01326- 05/2024 від 01.05.2024 є незаконною та задоволенню не підлягає.

(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 22.08.2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Берзінь С.Л. копію ухвали про відкриття провадження від 22.08.2025 року отримав 25.08.2025 року о 13:42:59 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» копію ухвали про відкриття провадження від 22.08.2025 року та копію апеляційної скарги отримало 25.08.2025 року о 13:59:03 та 18.08.2025 року о 19:48:10 відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
18.09.2025 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Чечельницької А.О. за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Берзінь С.Л. залишити без задоволення, а рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року залишити без змін.
Апеляційний суд зауважує, що за своїм замістом відповідь на відзив на апеляційну скаргу, надані представником позивача є відзивом на апеляційну скаргу та містять доводи щодо її необґрунтованості.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як вже зазначалось ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.08.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право на подання до Одеського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали.
Вказана ухвала суду отримана позивачем 25.08.2025 року о 13:59:03 в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою. Відповідь на відзив на апеляційну скаргу, яка за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, подана представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» 18.09.2025 року, тобто з пропуском строку визначеного ухвалою про відкриття провадження.
Із клопотанням про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не звертався, тому відповідь на відзив на апеляційну скаргу, яка за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, підлягає залишенню без розгляду.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 34032 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Крім того, на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення дії рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року у справі № 507/581/25, відповідач просить суд зупинити дію рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року у справі № 507/581/25 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку та зупинити виконавче провадження № 79048424 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом Вадимом Андрійовичем на підставі виконавчого листа № 507/581/25, виданого 18.08.2025 року Любашівським районним судом Одеської області до закінчення перегляду рішення в апеляційному порядку.
Апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч. 2, 4 статті 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу. Якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Отже, питання зупинення дії оскаржуваного рішення вирішується судом у разі подання апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи, що оскаржуване рішення Любашівського районного суду Одеської області ухвалено 18.07.2025 року. Апеляційна скарга сформована за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» та направлена безпосередньо до суду апеляційної інстанції 18.08.2025 року, апеляційна скарга подана з дотриманням строку на апеляційне оскарження рішення суду, тому клопотання про зупинення дії рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання про зупинення виконавчого провадження № 79048424 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом Вадимом Андрійовичем, то колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження зупиняти виконавче провадження.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідачем рішення суду в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 12000 грн, відсотків у розмірі 3000 грн за договором позики № 79232119 від 06.04.2024 року та суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000 грн, процентів у розмірі 7200 грн за кредитним договором від 01.05.2024 року не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року. 
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості на суму 34032 грн 0 коп. свідчить про те, що відповідач умови договорів не виконала. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитних договорів, паспортами споживчих кредитів, і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості, оскільки в судовому засіданні доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Судом встановлено, що 06 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79232119., в електронному вигляді шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.
Відповідно до п. 1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб (без конкретної споживчої мети), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Згідно пункту 2 договору позики датою надання кредиту є 06.04.2024 року, сума позики 12000 грн, строк позики 10 днів та із встановленою денною процентною ставкою – 2,50 %, процентна ставка за поднадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики — 15000 грн. 
Зазначені обставини свідчать про те, що за умовами договору позики від 06.04.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 12000 грн строком на 10 днів, із терміном повернення кредиту та нарахованих процентів у розмірі 15000 грн.
Під час розгляду справи судом першої інстанції витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 за період з 06.04.2024 року по 09.04.2024 року з відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; інформацію щодо номеру телефону на якій відправляється інформація на підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону), за платіжною карткою № НОМЕР_1 , за період з 06.04.2024 року по 09.04.2024 року.
Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 07.07.2025 року на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 , фінансовий номер телефону – НОМЕР_3 . До вказаного листа додано виписку по рахунку № НОМЕР_4 …2036 за період з 06.04.2024 року по 09.04.2024 року.
З виписки по рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що 06.04.2022 року здійснено зарахування переказу на картку в сумі 12000 грн.
Судом встановлено, що 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до умов якого, права вимоги за кредитним договором, укладеним відповідачем із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстрів боржників, відповідач має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 20832 гривень 00 коп.
Звертаючись до суду позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 20832 грн 00 коп., яка складається з: 12000 грн 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 3000 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками, 5832 грн – сума заборгованості по процентах за понаднормове користування коштами. 
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року), колегія суддів здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості.
В апеляційній скарзі зазначається, що відповідачем не оспорюється факт укладення договору позики № 79232119 від 06.04.2024 року, отримання кредитних коштів у розмірі 12000 грн та переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача.
Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги про те, що позивачем безпідставно стягується сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 5832 грн, які нараховані поза межами визначеного договором строку користування. 
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) зроблено такі висновки, що «компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57).
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)».
Верховним судом у постанові від 19.09.2020 року у справі № 686/18977/17 зазначено, що «положеннями частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.
Отже, положеннями ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення, зокрема, у розмірі певного проценту за кожен день прострочення».
Згідно пункту 2.2 договору позики від 06.04.2024 року денна процентна ставка за договором складає 2,5%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,7%.
Користування кредитом - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.
Колегія суддів зауважує, що пункт 2.2 договору, розташований в розділі 2 «Параметри та умови позики» договору, який регулює правомірну поведінку сторін. 
Умовами укладеного сторонами договору позики не передбачено розмір процентів річних від простроченої суми, як міри відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 5832 грн нараховані позивачем на підставі п. 2.2 договору не є процентами як мірою відповідальності, передбаченими ст. 625 ЦК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування у розмірі 5832 грн задоволенню не підлягають. 
Щодо кредитного договору № 01326-05/2024
Судом встановлено, що 01 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 01326-05/2024, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
В пункті 1.2. договору про надання фінансового кредиту зазначено: мета отримання кредиту – на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 01.05.2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язується погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 28.08.2024 року.
Денна процентна ставка становить 1,5% та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору ( п. 1.4.1 договору).
Згідно п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5375-41хх-хххх-4876 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Під час розгляду справи судом першої інстанції витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 року по 04.05.2024 року з відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; інформацію щодо номеру телефону на якій відправляється інформація на підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону), за платіжною карткою № НОМЕР_5 , за період з 01.05.2024 року по 04.05.2024 року.
Згідно листа АТ «Універсал Банк» від 20.05.2025 року на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_6 , фінансовий номер телефону – НОМЕР_3 . До вказаного листа додано виписку по рахунку № НОМЕР_7 за період з 01.05.2024 року по 04.05.2024 року.
З виписки по рахунку № НОМЕР_6 вбачається, що 01.05.2022 року здійснено зарахування переказу на картку в сумі 4000 грн.
19.09.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір факторингу 19092024, відповідно до умов якого, права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 01326-05/2024, укладеним ОСОБА_1 із товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ», перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 13200 гривень 00 коп.
Звертаючись до суду позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 13200 грн 00 коп., яка складається з: 4000 грн 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 7200 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками, 2000 грн – сума заборгованості по штрафним санкціям. 
В апеляційній скарзі зазначається, що відповідачем не оспорюється факт укладення договору про надання фінансового кредиту № 01326-05/2024 від 01.05.2024 року, отримання кредитних коштів у розмірі 4000 грн та переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
В пункті 5.3 договору про надання фінансового кредиту передбачено, що у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 50% від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 01326-05/2024 від 01.05.2024 року станом на 19.09.2024 року товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» нарахована заборгованість по штрафним санкціям у розмірі 2000 грн.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Отже на правовідносини між позивачем та відповідачем щодо стягнення штрафних санкцій за договором № 01326-05/2024 від 01.05.2024 рокупоширюються положення п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за договором № 01326-05/2024 від 01.05.2024 року у розмірі 2000 грн.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині позовних Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування та заборгованості по штрафним санкціям слід скасувати  та в цій частині ухвалити нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування за договором позики № 79232119 від 06.04.2024року в сумі 5832 грн та заборгованості по штрафним санкціям за договором про надання фінансового кредиту № 01326-05/2024 від 01.05.2024 року в сумі 2000 грн, відмовити. 

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.02.2025 року.
Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2331,15 грн.
За таких обставин рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року слід змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму судового збору з 3028 грн до 2331,15 грн.
При зверненні до суду із апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.08.2025 року.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на корить ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3633,60 грн.
Щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі скаржник просить здійснити перерозподіл судових витрат у суді першої інстанції.
У відзиві на позовну заяву  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 просила, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на правничу допомогу адвоката сформовані на день ухвалення рішення по суті справи, надавши договір про надання професійної правової допомоги від 07 квітня 2025 року; Акт наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правової допомоги від 07 квітня 2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 07 квітня 2025 року.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
Відповідно до Акту наданих послуг до договору про надання професійної правової допомоги від 07 квітня 2025 року адвокат Берзінь С.Л. передав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла наступні послуги вартість яких склала 5000 грн: ознайомлення з матеріалами справи № 507/581/25, аналіз, формування правової позиції, консультація 1 година, загальна сума 1000 грн; складання та подання відзиву на позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 4 години, загальна сума 4000 грн.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
При визначенні розміру витрат на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів враховує принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом, приймаючи до уваги надані документі, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також відмову в задоволенні позовних вимог в частині, тому розподіл витрат на правничу допомогу які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на корить ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції здійснюється пропорційно до вимог у задоволенні яких відмовлено та складає 1150 грн.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про зупинення дії рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року та зупинення виконавчого провадження № 79048424, відмовити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року в оскаржуваній частині позовних Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування та заборгованості по штрафним санкціям скасувати  та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування за договором позики № 79232119 від 06.04.2024року в сумі 5832 грн та заборгованості по штрафним санкціям за договором про надання фінансового кредиту № 01326-05/2024 від 01.05.2024 року в сумі 2000 грн, відмовити. 
Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 липня 2025 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами з 34032 грн до 26200 грн, суму судового збору з 3028 грн до 2331,15 грн, всього з 37060 грн до 28531,15 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» код ЄДРПОУ 35625014, на користь  ОСОБА_1 ,  РНОКПП НОМЕР_8 , судовий збір в сумі 3633,60 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 1150 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 12 лютого 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов