Справа №705/995/26
1-кп/705/727/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026250320000140 від 03.02.2026, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні будь-яких осіб не має, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
16.01.2004 Уманським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі; 
22.04.2010 Придніпровським районним судом Черкаської області за ст.ст. 391, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
07.11.2012 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, нa підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (судимість погашена);
25.02.2013 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки (судимість погашена);
01.11.2018 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (судимість погашена); 
13.11.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК Українизвільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (судимість погашена),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 15.12.2025 близько 20 год. 00 хв., в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 333/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022,Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022,Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-IX від 08.11.2023, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-IX від 06.02.2024, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-IX від 08.05.2024, Указом Президента України від 23.07.2024 № 69/2024, який затверджено Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024, затвердженим Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024, Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, затвердженим Законом України № 4220-ІХ від 15.01.2025, Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025, затвердженим Законом України № 4356-IX від 16.04.2025, Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025, затвердженим Законом України № 4524-IX від 15.07.2025, Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025, затвердженим Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025, перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: майдан Перемоги в м. Умань, виявив мобільний телефон марки «Realme RMX2001» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , пам?ять НОМЕР_3 , після чого, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці та те, що даний мобільний телефон належить сторонній особі, яка його втратила, діючи умисно цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Realme RMX2001» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , пам?ять НОМЕР_3 , ринкова вартість якого згідно з висновком експерта від 06.02.2026 № СЕ-19/124-26/1303-ТВ станом на 15.12.2025 могла становити 4 167,00 грн, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 167,00 грн.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що готовий нести покарання за вчинене. Показав, що дійсно він 15.12.2025 перебував на зупинці громадського транспорту та помітив мобільний телефон та розуміючи, що його хтось випадково залишив, вирішив собі привласнити. Вчиняючи злочин, розумів, що у країні діє воєнний стан. Дуже шкодує про вчинене.
Покази обвинуваченого є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, тому не викликають у суду сумніву. 
Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 4 ст. 185 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлена правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого та документів, що містять відомості про речові докази та процесуальні витрати, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.
Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тому засуджує його за ч. 4 ст. 185 КК України. 
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально позитивно, офіційно не працевлаштований, перебуває на замісній підтримуючій терапії в КНП «Уманська центральна районна лікарня» Паланської сільської ради. 
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку і висловлює готовність бути покараним за вчинене.
Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доцільність засудження ОСОБА_4 до позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме такий вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався, з урахуванням обставин вчиненого злочину та особи винного суд не вбачає підстав для застосування такого заходу на період до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, у період якого зобов`язати відповідно до ст. 76 КК України: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, у розмірі 2 228 грн 50 коп.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Realme RMX2001» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , пам?ять НОМЕР_3 , який переданий власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, – залишити останньому за належністю. 
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя            ОСОБА_1