ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/688/26 Справа № 932/6609/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності      ОСОБА_1 

апеляційну скаргу захисника Меюс Я.С. на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 04 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, працюючого директором-художнім керівником Міського комунального закладу культури «Дніпровський міський телевізійний театр», проживаючого: АДРЕСА_1 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскарженою постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 04 листопада 2025 року, 18 травня 2025 року о 21 годині 20 хвилин у м. Дніпро, на вулиці Бориса Кротова, 24 Л, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 2410, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови), пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник Меюс Я.С. просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Захисник вказує на недоведеність факту керування транспортним засобом, зазначає про те що, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення ст. 130 КУпАП утворює саме керування транспортним засобом, втім матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем. Так, відеозаписом з бодікамери не зафіксовано моменту зупинки автомобіля поліцейськими або його руху, поліцейські прибули вже на місце події (ДТП), де автомобіль стояв нерухомо.
Зазначає про порушення порядку огляду на стан сп`яніння (ст. 266 КУпАП) а саме що інспектор зобов`язаний спочатку запропонувати пройти водієві огляд на місці зупинки (за допомогою газоаналізатора "Драгер") та лише у разі відмови або незгоди з результатами — запропонувати проїхати до медичного закладу, натомість з відеозапису вбачається, що водію одразу запропонували пройти огляд, не дотримуючись встановленої процедури, і не пояснили підстав проходження огляду, також працівники поліції не видали водію направлення на огляд у медзаклад, що є порушенням Інструкції (Наказ МВС № 1452/735) та Порядку № 1103.
Вказує на процесуальні порушення при складанні матеріалу, а саме про про те що, ОСОБА_1 , під час складання протоколу не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що зафіксовано на відео. Посилається на безпідставність вимоги працівників поліції пройти огляд, оскільки ознаки сп`яніння не були належним чином зафіксовані, а факт керування не доведений, а відтак у поліцейського не було законних підстав вимагати проходження огляду. Відмова від виконання незаконної вимоги поліцейського не утворює складу правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.
Зауважує про недопустимість відеозапису події як доказу, посилаючись на його небезперервність, що суперечить Інструкції МВС № 1026, а відтак наявний відеозапис не підтверджує ані факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані законності дій поліцейських.
Посилається на те, що ОСОБА_1 не було видане направлення для проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказує, що винуватість ОСОБА_1 не доведена за стандартом «поза розумним сумнівом», а матеріали справи не вказують на наявність в його діях складу інкримінованого діяння. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно із яким 18 травня 2025 року о 21 годині 20 хвилин у м. Дніпро, на вулиці Бориса Кротова, 24 Л, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 2410, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови), пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився; відеозаписом.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, - було запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився. Факт відмови відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано за допомогою бодікамери поліцейського (час запису 00:16:58 — 00:17:02).
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого йому співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як зазначено у п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.
Доводи апелянта про те, що не доведений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з бодікамер поліцейських, згідно із яким ОСОБА_1 не заперечував наявності в нього статусу водія, не наголошував про те що не керував автомобілем, також надав поліцейським документи на право керування транспортним засобом та документи на автомобіль.
У зв`язку із цим доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не був зупинений поліцейськими, а сам ОСОБА_1 не мав статусу водія і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.
Посилання захисника на порушення процедури огляду ОСОБА_1 а саме на те, що інспектор зобов`язаний спочатку запропонувати пройти водієві огляд на місці зупинки (за допомогою газоаналізатора "Драгер") та лише у разі відмови або незгоди з результатами — запропонувати проїхати до медичного закладу, а також на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на проходження огляду в медичному закладі, апеляційний суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, в тому числі вказано про можливість застосування приладу “Драгер”, при цьому останній відмовився від будь-якого огляду.
Так, з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального пристрою (газоаналізатору “Drager”) (час запису 00:15:38 — 00:15:41) або пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у спеціальних медичних установах(час запису 00:15:42 — 00:15:44), також працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду передбачена адміністративна відповідальність (час запису 00:15:52 — 00:15:59).
Посилання на нероз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України спростовується підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі. Крім того, ОСОБА_2 було роз`ясненно можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або на місці, або у спеціальній медичній установі, а також про відповідальність у разі відмови. 
Апеляційний суд наголошує, що фрагментарність відеозапису не є безумовною підставою для визнання його недопустимим доказом, якщо він чітко фіксує суть правопорушення — а саме відмову водія від огляду. Стаття 251 КУпАП дозволяє суду приймати як доказ будь-які фактичні дані. На записі чітко вбачається пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному закону порядку та відмова водія, що є достатнім доказом наявності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. 
У даному провадженні суд першої інстанції грунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті інспектора поліції зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.
Посилання апелянта на те, що поліцейськими не було складено направлення для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони не спростовують наявність та достатність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку із чим складання відповідного направлення було вочевидь позбавлене сенсу. 
Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Меюс Я.С. — залишити без задоволення.
Постанову  Шевченківського районного суду міста Дніпра від 04 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, — залишити без змін.

Повний текст постанови буде оголошений о 09:00 годині 17 лютого 2026 року. 

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду  А.А. Мазниця