У к р а ї н а
Новоархангельський районний суд Кіровоградської області 
26100, смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, вул. Слави, 26, тел. 2-10-45, E-mail: inbox@na.kr.court.gov.ua
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

22.04.2026                 2/394/46/25
394/996/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
22 квітня 2026 року   Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого: судді -   Запорожець О.М.
при секретарі:      Лясковській О.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини,
В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2013 року №394/1239/13-ц розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішенням Новоархангельского районного суду Кіровоградської області від 21.06.2012 року по справі № 1114/1921/12 вирішено: - стягувати щомісячно, починаючи з 06 червня 2012 року із ОСОБА_1 уродженця смт Новоархангельська Кіровоградської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
В подальшому рішення Новоархангельского районного суду Кіровоградської області від 21.06.2012 року по справі № 1114/1921/12 знаходилося на примусовому виконанні до 2022 року в Новоархангельському ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).
Постановою від 28.04.2022 року закінчено виконавче провадження ВП № НОМЕР_7 за заявою ОСОБА_2 , якою вона просила повернути без подальшого виконання виконавчий документ.
Зокрема у вказаній постанові зазначено, що на момент закінчення виконавчого провадження боржник повністю сплатив борг по аліментам.
З довідки від 19.08.2025 року № 38455/302-25 виданої Голованівським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) також вбачається, що станом на вказану дату у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення з позивача боргів, штрафів та аліментів на користь фізичних, юридичних осіб та держави.
В свою чергу, закінчення виконавчого провадження за заявою ОСОБА_2 було зумовлено тим, що неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2022 року проживає разом з позивачем, який ним опікується та повністю забезпечує оскільки відповідачка проживає закордоном.
Більш того ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2025 року по справі № 394/483/25 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.
Вказану ухвалу суд обґрунтував наявністю в матеріалах справи заперечення боржника щодо заяви про видачу судового наказу, а також рішення Новоархангельского районного суду Кіровоградської області від 21.06.2012 року про стягнення аліментів із ОСОБА_1 (який є заявником в даній справі) на користь ОСОБА_2 (є боржником за поданою заявою), рішення набрало законної сили.
В провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебувала на розгляді справа № 394/15/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради, заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини - рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2025 року відмовлено в задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 своїм відзивом від 03.04.2025 року зазначає, що вона дійсно проживає в Республіці Польща, що ускладнює спілкування з сином.
Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку ( доходу ), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття та припинити з 21.06.2022 року стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2012 року по справі № 1114/1921/12/а.с.1-7/.
Відповідачка подала суду відзив в якому просила позов задовольнити частково припинити стягнення аліментів на утримання дитини та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів заробітку.
Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але від його представника надійшла заява, в якій останній просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, за наявними у справі матеріалами.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що від спільного проживання позивача та відповідачки, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 - світлокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с.16/.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2013 року №394/1239/13-ц розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с.17-18/.
16 січня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, відповідачка змінила прізвище на « ОСОБА_4 » - світлокопія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 /а.с.15/.
Рішенням Новоархангельского районного суду Кіровоградської області від 21.06.2012 року по справі № 1114/1921/12 вирішено: - стягувати щомісячно, починаючи з 06 червня 2012 року із ОСОБА_1 уродженця смт. Новоархангельська Кіровоградської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття /а.с.19-20/.
Постановою від 28.04.2022 року закінчено виконавче провадження ВП № НОМЕР_7 за заявою ОСОБА_2 , якою вона просила повернути без подальшого виконання виконавчий документ. Зокрема у вказаній постанові зазначено, що на момент закінчення виконавчого провадження боржник повністю сплатив борг по аліментам /а.с.21/.
З довідки від 19.08.2025 року № 38455/302-25 виданої Голованівським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) також вбачається, що станом на вказану дату у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 боргів, штрафів та аліментів на користь фізичних, юридичних осіб та держави /а.с.23/.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2025 року по справі № 394/483/25 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини /а.с.24-25/.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради, заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини /а.с.26-34/.
Відповідно до світлокопії довідки Новоархангельської селищної ради №2103 від 04.09.2025 року, до складу сім`ї позивача входить його син, ОСОБА_3 , 2010 року народження /а.с.35/.
Згідно довідки №01-19/400 від 26.12.2024 року, наданої КЗ «Новоархангельський ліцей лідер» Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , контролює навчальний процес дитини, відвідує батьківські збори, бере участь в шкільному житті дитини тобто вихованням сина займається лише батько /а.с.36/.
Відповідно до Акту обстеження №147 від 09.09.2025 року, умови проживання в будинку АДРЕСА_1 задовільні, опалення пічне та електричне, кімнати облаштовані необхідними меблями, постільна білизна наявна, мають запас продуктів харчування та засоби особистої гігієни, мають всю необхідну для обслуговування побутову техніку /а.с.37-38/.
Відповідно до довідки-характеристики Новоархангельської селищної ради №2104 від 04.09.2025 року, компрометуючих даних на гр. ОСОБА_1 селищна рада не має /а.с.39/.
Відповідно до довідки Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 16.04.2026 року №1257 сім`я позивача складається з сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 07 березня 2025 року №02-29/155, про доцільність проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків та встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини вбачається, що громадянин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Від цивільного шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 , має неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13 грудня 2010 року (місце державної реєстрації - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області).
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією у складі начальника та спеціалістів служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради від 26.12.2024 р. №215 гр. ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає у будинку разом з дитиною, який складається з 4 житлових кімнат, опалення пічне, кімнати умебльовані, в наявності побутова техніка, одяг та речі у задовільному стані. Для виховання, розвитку та проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 створені всі необхідні умови. Одяг дитини відповідає віку та сезону, дитина має окрему кімнату, облаштоване місце для навчання та відпочинку, створений куточок для проведення дозвілля.
Відповідно до матеріалів справи мати дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: будинок АДРЕСА_3 .
Обстежити житлово-побутові умови гр. ОСОБА_2 не вдалося, так як відповідачка в даний час фактично проживає в іншій країні.
Зі слів позивача, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини.
Рішенням Новоархангельського районного суду шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний у 2013 році.
Ще з 2022 року відповідачка проживає за межами території України. Весь цей час неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком, знаходиться на повному його утриманні.
Після розлучення з позивачем, відповідачка участі у вихованні їх спільної дитини не бере. Вона перебуває за кордоном, не має достатнього часу та можливості займатися вихованням сина.
У позивача з відповідачкою виникли суперечки щодо місця проживання дитини. Він вважає, що це може негативно вплинути на психічний стан дитини.
Позивач, на відміну від відповідачки, має постійне місце проживання. Має самостійний дохід, він матеріально забезпечений. За місцем проживання характеризується позитивно, займається вихованням сина. Забезпечує його здобуттям ним повної загальної середньої освіти, готує його до самостійного життя.
Батько дитини, ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (Комісія) повідомив, що мати іноді передає подарунки сину, але з ним практично не бачиться. Також позивачем повідомлено про те, що ОСОБА_2 , тривалий час проживає за кордоном, проживає з іншим чоловіком.
Неповнолітній ОСОБА_3 був присутнім на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та повідомив про те, що він визначився і бажає проживати разом з батьком.
При визначенні місця проживання дитини, Комісія першочергову увагу приділила саме дитині, щоб рішення як найкраще забезпечувало її інтереси.
При визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі, Комісією враховано два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Відповідно до ст.161 СК під час вирішення спору щодо визначення місця проживання та встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітнього ОСОБА_3 . Комісією було взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частин першої та другої ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. По досягненні дитиною десятирічного віку у неї з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.
Враховуючи вищезазначене, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Сімейним кодексом України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради вважає, за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою будинок АДРЕСА_2 та встановити факт самостійного утримання неповнолітнього ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 /а.с.40-42/. 
Частинами 5 та 6 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд приймає даний висновок органу опіки і піклування оскільки він насамперед відображає інтереси дитини та не суперечить її (дитини) інтересам .
Вирішуючи виниклий спір, суд зважує на наступні норми матеріального права.
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).
Відповідно до ч. 1, абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
В розумінні ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.
Ч. 1 ст. 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Позивачем обрано способи захисту сімейних прав інтересів: встановлення правовідношення та припинення сімейного правовідношення.
В ст. 141 СК України наголошується, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
У відповідності ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
У ст. 155 СК України наголошується, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
В ст. ст. 1, 2, 5 та 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року зазначено, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У ст. ст. 1, 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифіковано Україною 03.08.2006 року, набрала чинності в Україні 01.04.2007 року, акцентовано, що ця Конвенція застосовується до дітей, які не досягли 18-річного віку. Предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них. Під час розгляду справ, що стосуються дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню.
З аналізу перелічених норм права слідує, що на суд покладено обов`язок захисту прав та інтересів дитини, створення необхідних умов її розвитку (в разі виникнення спору між батьками), право знати про своїх батьків та користуватися їх турботою, право не бути розлученими з батьками, право на належне піклування з боку батьків, право на проживання з батьками (в разі припинення шлюбних відносин) тобто комплексного захисту їх інтересів.
Як встановлено в судовому засіданні та доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, сторони у справі перебували у шлюбі, в період якого народилась дитина ОСОБА_3 , пізніше в часі шлюб між сторонами було припинено та малолітня дитина з 2022 року почала проживати біля свого батька позивача у справі.
Частинами 1, 2, 4, 7 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У ч. 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Ч. 2 ст. 181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Ст. 182 СК України регламентовано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька.
Як встановлено судом з 2002 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні, але разом з тим на підставі судового рішення з нього стягнуто аліменти на утримання дитини.
З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Судом встановлено, що з 2022 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Як встановлено неповнолітній син проживає з батьком (позивачем у справі) та повністю перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового рішення від 21.06.2012 року ухваленого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області.
Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати звернення до суду з цивільним позовом з 23.09.2025 року.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина, на погляд суду є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини суд звертає увагу на ступне. 
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).
Ст. 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 
У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття. 
У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.
В частинах 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини вказано, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідачка в добровільному порядку уникає, від свого обов`язку утримувати свою малолітню дитину. 
В ч. 2 ст. 182 СК України йдеться мова про обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
Відповідно до приписів ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд у відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України враховує обставини, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
І приходить до наступного висновку, що відповідачка на сьогоднішній день можливо має нерегулярний, мінливий дохід (в цивільній справі відсутні документи підтверджуючі зайнятість відповідачки), але є дієздатною та працездатною і на думку суду має можливість працювати, отримувати дохід та виплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини
Позивач визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Частка від доходу платника аліментів визначається у дробовому або відсотковому співвідношенні до доходу.
Разом з тим суд задовольняючи позовні вимоги враховує положення зазначених статей наголошує на тому, що закон не містить чіткого розміру частки, яка повинна бути призначена судом на утримання дитини, цей розмір визначається судом.
А тому суд аналізуючи в сукупності наданні позивачем докази приходить до виваженого та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки частини від усіх видів доходу (заробітку), даний розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
З відповідачки на користь позивача та держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 8, 51 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої 03.08.2006 року, набрала чинності в Україні 01.04.2007 року, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 3, 6, 18, 19, 141, 150, 153, 155, 157, 180, 181, 182, 183, 273 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 27, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.
Припинити стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліментів на утримання сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2012 року в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Припинення нарахування стягнення аліментів, що стягуються на підставі судового рішення від 21.06.2012 року, виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області по цивільній справі № 114/1921/12 підлягають виконанню з 23.09.2025 року, тобто з часу звернення до суду.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання малолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/грн. 20 коп.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 20 коп.
Ідентифікаційні дані учасників:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .
 
ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 . 
 
Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
 
Копію даного рішення негайно після постановляння направити учасникам справи.
 
Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2026 року.

 
Суддя: