Справа № 357/17545/25
Провадження № 2/357/2389/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Кошель Б. І. ,
при секретарі – Кардаш О. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року представник АТ «Таскомбанк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 171016 грн. 37 коп, яка складається із заборгованості за Заявою-договором №4082093-040 про надання споживчого кредиту від 30 травня 2024 року, що станом на 01.09.2025 становить 87 721 гривень 17 копійок, з якої: 43 460 гривень 47 копійок - основного боргу, 44 256 гривень 60 копійок – заборгованість по комісії, 4 гривень 10 копійок – заборгованість по процентах та заборгованості за Заявою-договором №4268177-038 про надання споживчого кредиту від 24 вересня 2024 року, що станом на 01.09.2025 становить 83 295 гривень 20 копійок, з якої: 52450 гривень 00 копійок - основного боргу, 30 840 гривень 60 копійок – заборгованість по комісії, 4 гривень 60 копійок – заборгованість по процентах, та судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 30 травня 2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (надалі – Позивач/Банк) та гр. ОСОБА_1 (надалі також – Позичальник/Відповідач) було укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту №4082093-040 (надалі - Кредитний договір 1) Відповідно до п.1.2.2. розділу 1 даного Кредитного договору позичальнику було надано кредит в розмірі 53450,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача № НОМЕР_1 . У відповідності до змісту Кредитного договору, кредитування Відповідача здійснювалось на наступних умовах: - строк кредитування: 24 місяців; - цільове призначення кредиту: на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі (споживчі цілі); - розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,01 % річних; - комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 6,9 % щомісячно. Згідно з п. 5 розділу 2 Кредитного договору 1 Відповідач підтверджує, що ознайомлений(-на) зі змістом цієї Заяви-договору, Договору з всіма додатками до нього та повністю з ними згодний(-а). Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором 1 виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором 1, які отримані останнім у передбачений Кредитним договором спосіб, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку. Однак, Позичальником було порушено норми чинного законодавства України та умови Кредитного договору, а саме п. 2, 3 розділу 2 Кредитного договору, Відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Таким чином, через неналежне виконання Відповідачем умов Кредитного договору 1, станом на 01.09.2025 року, його загальна заборгованість перед Позивачем складає 75 970,38 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 74 393,13 грн. заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені) 0,25 грн. заборгованість по комісії (в т.ч. прострочені) 1 577,00 грн. що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками. Також в межах цього ж пакету споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка МАКСИМУМ» 24 вересня 2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (надалі – Позивач/Банк) та гр. ОСОБА_1 (надалі також – Позичальник/Відповідач) було укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту №4268177-038 (надалі - Кредитний договір 2) Відповідно до п.1.2.2. розділу 1 даного Кредитного договору позичальнику було надано кредит в розмірі 52450,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача № НОМЕР_2 . У відповідності до змісту Кредитного договору, кредитування Відповідача здійснювалось на наступних умовах: - строк кредитування: 24 місяців; - цільове призначення кредиту: на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі (споживчі цілі); - розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,01 % річних; - комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 4,9 % щомісячно. Згідно з п. 5 розділу 2 Кредитного договору 2 Відповідач підтверджує, що ознайомлений(-на) зі змістом цієї Заяви-договору, Договору з всіма додатками до нього та повністю з ними згодний(-а). Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором 2виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором 1, які отримані останнім у передбачений Кредитним договором спосіб, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку. Однак, Позичальником було порушено норми чинного законодавства України та умови Кредитного договору, а саме п. 2, 3 розділу 2 Кредитного договору 2, Відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Таким чином, через неналежне виконання Відповідачем умов Кредитного договору 2, станом на 01.09.2025 року, його загальна заборгованість перед Позивачем складає 83 295,20 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 52 450,00 грн. заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені) 4,60 грн. заборгованість по комісії (в т.ч. прострочені) 30 840,60 грн. що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками (надаються в додатку до позовної заяви). Загальна заборгованість відповідача становить 171 016,37 грн. та складається із заборгованості по кредитному договору 1 в розмірі 87 721,17 грн та Кредитному договору 2 в розмірі 83 295,20 грн. Повідомленням-вимогою АТ «ТАСКОМБАНК» Позичальник був повідомлений про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення. Однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена. Наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов Договору має наслідком виникнення у Банку права вимагати дострокового повернення суми Кредиту, що передбачено, зокрема, нормами ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України. Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови кредитних договорів, а також норми чинного законодавства.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.
Ухвалою судді від 18 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Судом 13.02.2026 р. за вх..№9600 отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача – адвокат Дейнека С. Л. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначив, що відповідно до позовної заяви 30.05.2024 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі - Позивач) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) були укладені кредитні договора №4082093-040 та 4268177-038 (далі - Кредитний договір). Даних коштів Відповідач не отримував та ними не користувався, яким чином були видані кошти чи перераховані Відповідачу не відомо, а тому підстав для стягнення кредиту не має. Відповідач являється інвалідом третьої групи і мав намір в отриманні кредиту в АТ «Таскомбанку» було запропоновано ознайомитись із договором, який був наданий представником банку, але відповідач підписав один договір та надав представнику банку після чого було повідомлено, що у кредитуванні Відповідачу було відмовлено, оскільки він є інвалідом третьої групи і доходи не відповідають сумі кредиту. Після чого Відповідач покинув приміщення банку. Щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по комісії вважаю, що позовні вимоги взагалі не підлягають задоволенню.
Сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника АТ «Таскомбанк»
Представник відповідача – адвокат Дейнека С. Л. подав до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 01.04.2026 р. за вх..№20705, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що 30.05.2024 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір про надання кредиту №4082093-048, шляхом акцептування відповідачем публічної пропозиції, яка розміщена на веб-сайті банку (www.tascombank.com.ua), на укладення договору про комплексне банківське обслуговування і приєднання до умов договору, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит в розмірі 53450,00 грн., на строк 24 місяців; цільове призначення кредиту - на власні потреби; розмір процентної ставки за користування кредитом - 0,01% річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 6,9% щомісячно.
Вказане підтверджується спрямованими до суду представником позивача паспортом споживчого кредиту.
Відповідно до п.1.11 Кредитного договору кредит надається на власні потреби шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача № НОМЕР_1 .
Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами заявою-договором про надання кредиту №4082093-048 від 30.05.2024, що підтверджується випискою з по особовим рахункам кредитного договору.
В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Як вбачається з дослідженого судом розрахунку заборгованості, банком було нараховано до сплати заборгованість станом на 01.09.2025 у розмірі 87721,17 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 43460,47 грн.; заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) – 4,10 грн.; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) – 44256,60 грн.
Також судом встановлено, що 24.09.2024 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір про надання кредиту №4268177-038, шляхом акцептування відповідачем публічної пропозиції, яка розміщена на веб-сайті банку (www.tascombank.com.ua), на укладення договору про комплексне банківське обслуговування і приєднання до умов договору, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит в розмірі 52450,00 грн., на строк 24 місяців; цільове призначення кредиту - на власні потреби; розмір процентної ставки за користування кредитом - 0,01% річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 4,9% щомісячно.
Вказане підтверджується спрямованими до суду представником позивача паспортом споживчого кредиту.
Відповідно до п.1.11 Кредитного договору кредит надається на власні потреби шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача № НОМЕР_2 .
Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами заявою-договором про надання кредиту №4268177-038 від 24.09.2024, що підтверджується випискою з по особовим рахункам кредитного договору.
В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Як вбачається з дослідженого судом розрахунку заборгованості, банком було нараховано до сплати заборгованість станом на 01.09.2025 у розмірі 83295,20 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 52450,00 грн.; заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) – 4,60 грн.; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) – 30840,60 грн.
Повідомленням-вимогою АТ «Таскомбанк» повідомив відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення. Однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена.
Так, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, підписання кредитного договору №4082093-040 про надання споживчого кредиту від 30.05.2024 та кредитного договору №4268177-038 про надання споживчого кредиту від 24.09. 2024 свідчить про те, що відповідач всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.
Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами.
Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
У матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії заяви-договору №4082093-040 про надання споживчого кредиту від 30.05.2024 та заяви-договору №4268177-038 про надання споживчого кредиту від 24.09.2024 , детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів.
Отже, АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 погодили умови кредитного договору щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, про сплату процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів.
За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.
Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти на сплату заборгованості, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, а тому порушив умови Договору.
Встановлено, що відповідач порушив умови договору та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості утворилась заборгованість перед банком, де станом на 01.09.2025, останній має заборгованість: за Договором №4082093-040 про надання споживчого кредиту від 30.05.2024 у розмірі 87721,17 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 43460,47 грн.; заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) – 4,10 грн.; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) – 44256,60 грн; за Договором №4268177-038 про надання споживчого кредиту від 24.09.2024 у розмірі 83295,20 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 52450,00 грн.; заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) – 4,60 грн.; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) – 30840,60 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.
Крім того, наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується і доданою з боку позивача до позовної заяви Виписки по особовим рахункам кредитного договору №4082093-040 за період 30.05.2024 по 01.09.2025 та Виписки по особовим рахункам кредитного договору №4268177-038 за період з 24.09.2024 по 01.09.2025.
Отже, банківська виписка з рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором.
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).
В зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц про те, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
Така позиція викладена і в постанові КЦС ВС від 31.05.2022 № 194/329/15-ц (провадження № 61-3753св22).
Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19 ).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України ).
Суд надаючи правову оцінку нарахуванню банком комісії за обслуговування кредитом у розмірі 6,9% відповідно до пункту 1.4 договору №4082093-040 від 30.05.2024 та у розмірі 4,9% відповідно до пункту 1.4 договору №4268177-038 від 24.09.2024, виходить із наступного.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «…у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, АТ «Таскомбанк» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, а тому суд приходить до висновку, що положення кредитних договорів (пункт 1.4 договору) щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 січня 2024 року в справі 727/5461/23, від 09 жовтня 2024 року в справі 582/202/22.
У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року, де стороною у справі було АТ «Таскомбанк», надавалась оцінка умовам договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту.
Зокрема Верховний Суд звернув увагу, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором №4082093-040 від 30.05.2024, вбачається що банк здійснив нарахування комісії за обслуговування кредитом у розмірі 59008,80 грн. за період з 30.05.2024 до 01.09.2025, а відповідачем здійснено часткову оплату відповідної заборгованості у розмірі 14752,20 грн.
Відповідно до вказаного розрахунку, заборгованість за тілом кредиту становить 43460,47 грн.
З урахуванням висновків суду про нікчемність умов договору №4082093-040 від 30.05.2024 в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту, грошові кошти, сплачені відповідачем, у сумі 14752,20 грн підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Таскомбанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4082093-040 від 30.05.2024, у розмірі 17 983,05 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 28712,37 грн. (43460,47 грн (заборгованість за кредитом) – 14752,20 грн (сплачена відповідачем комісія за обслуговування кредитом), заборгованість по відсоткам 4,10 грн.
Також, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором №4268177-038 від 24.09.2024, вбачається що банк здійснив нарахування комісії за обслуговування кредитом у розмірі 30840,60 грн. за період з 24.09.2024 до 01.09.2025, та з урахуванням висновків суду про нікчемність умов договору №4268177-038 від 24.09.2024 в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 30840,60 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Таскомбанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4268177-038 від 24.09.2024, у розмірі 52454,60 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 52450,00 грн, заборгованість по відсоткам 4,60 грн.)
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, зокрема з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість за Заявою-договором №4082093-040 про надання кредиту від 30.05.2024 в сумі 28712,37 грн та за Заявою-договором №4268177-038 про надання кредиту від 24.09.2024 в сумі 52454,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, внаслідок часткового задоволення позову з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у відсотковому відношенні до задоволених вимог.
Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 171016,37 грн., задоволено судом до стягнення суму 81166,97 грн., тобто 47,46% від заявленого розміру.
Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1149,67 грн. (2662,40 х 47,46%).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за Кредитним договором №4082093-040 від 30.05.2024 в розмірі 28712,37 грн та за Кредитним договором №4268177-038 від 24.09.2024 в розмірі 52454,60 грн. Всього до стягнення за договорами: 81166,97 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати у справі за сплату судового збору в розмірі 1149,67 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк»; адреса: вул.. С.Петлюри, буд. 30, м.Київ, 01032; код ЄДРПОУ: 09806443.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 07 квітня 2026 року. 

Суддя 	Б. І. Кошель