Справа №601/437/26 
Провадження № 2-о/601/29/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого Мочальської В.М.,
за участю секретаря Домінської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою  ОСОБА_1 , де заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Булава О.П., звернувся в суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів: 
- трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.01.1987; 
- архівної довідки № 03-01/1137, виданої архівним відділом Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 05.01.2026; 
- архівної довідки № 03-01/85, виданої архівним відділом Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 16.02.2026.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 в січні 2026 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до територіальних органів Головного управління Пенсійного фонду України. 29.01.2026 Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області за результатами розгляду поданих документів прийняло рішення № 192450009309 про відмову у призначенні пенсії. Вказане вище рішення мотивовано недостатністю набутого страхового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з вказаним рішенням до страхового стажу заявника не зараховано періоди роботи: з 26.01.1987 по 01.06.1989, з 18.04.1991 по 03.12.2001 згідно архівної довідки № 03-01/1137 від 05.01.2026, виданої архівним відділом Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області, оскільки зазначене в довідці прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних; період роботи в колгоспі «Жданова» з 1990 по 1991, згідно архівної довідки № 03-01/21від 16.01.2026, виданої архівним відділом Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області, оскільки зазначене в довідці прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних; трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 30.01.1987, видану на ім`я ОСОБА_4 , оскільки зазначене прізвище « ОСОБА_5 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних.
Оскільки ПІБ у документах на підтвердження страхового стажу не відповідають паспортним даним заявника, то це слугує перешкодою для оформлення ним пенсії за віком. Для захисту законних прав та інтересів заявника необхідно встановити факт приналежності йому правовстановлюючих документів. 
В судове засідання заявник та його представник Булава О.П. не з`явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Заяву просять задовольнити з підстав, наведених у ній.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській областів судове засідання не з`явився, подав відзив, просить розгляд справи здійснювати без його участі та вважає, що заява про встановлення фактів повинна бути залишена без розгляду, оскільки виник публічно-правовий спір.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши представлені докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних міркувань.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України особа може звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження. 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. 
Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що паспорт громадянина України документ № НОМЕР_2 , свідоцтво про народження заявника, та диплом про освіту, видані на ім`я « ОСОБА_1 ».
Як вбачається з трудової книжки заявника серії НОМЕР_1 : 26.01.1987 заявник прийнятий на роботу електриком, 01.06.1989 звільнений по власному бажанню (запис № 3, 4); 22.02.1990 прийнятий на роботу в колгосп «Жданова» водієм, 27.03.1991 звільнений з роботи за власним бажанням (запис № 5, 6); 18.04.1991 прийнятий на роботу електриком, 10.03.2001 звільнений з роботи (запис №7, 8, 9, 10). На титульній сторінці трудової книжки ПІБ записано як: « ОСОБА_6 ». 
Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністра України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Отже, саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі N 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі N 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі N 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі N 242/2536/16-а.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи. За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки для особи, яка допустила такіпорушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
З архівної довідки № 03-01/1137, виданої архівним відділом Кременецької РВА Тернопільської області від 05.01.2026, вбачається, що згідно з документами архівного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство Почаївська фабрика «Пластик» м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, в наказах з особового складу: «наказом № 36-к від 26січня 1987 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу слюсарем-наладчиком з 26.01.1987; наказом № 258-к від 01червня 1989 року ОСОБА_1 , слюсар-нарадчик, звільнений з роботи з 01.06.1989 у зв`язку із переходом на іншу роботу; наказом № 13-к від 15 квітня 1991 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу електриком з 18.04.1991; наказом № 168-к від 03 грудня 2001 року ОСОБА_1 , машиніст-еструдер, звільнений з роботи з 03.12.2001у зв`язку з скороченням чисельності, ст. 40 п. 1 КЗпП України». Вказана архівна довідка видана повторно 16.02.2026 під новим номером № 03-01/85. 
З повідомлення архівного відділу Кременецької РВА Тернопільської області ТОВ «КП Почаївська фабрика «Пластик» припинило свою діяльність в грудні 2015 року. 
З архівної довідки № 03-01/1140, виданої архівним відділом Кременецької РВА Тернопільської області від 05.01.2026, вбачається що в документах архівного фонду Спілки власників земельних паїв «Світанок» с. Ст. Почаїв, в табуляграмах по оплаті праці є відомості про заробітну плату ОСОБА_1 , однак у даних документах за 1987, 1989, 1990 - 1991 роки, заявник значиться як: « ОСОБА_1 », що не відповідає його паспортним даним. 
З повідомлення архівного відділу Кременецької РВА Тернопільської області колгосп ім. Жданова від 24.02.1989 перейменовано на колгосп «Світанок».
Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2015 року №295/5,архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву. При цьому зазначаються точна назва посади, яку обіймала фізична особа, і період її роботи на цій посаді. До архівної довідки для призначення пенсії або перерахунку пенсії включаються відомості, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови від 07 липня 2014 року №13-1).
Відповідно до пунктів 3, 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено Постановою КМ України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Отже, оскільки невідповідність ПІБ у документах на підтвердження страхового стажу не відповідають паспортним даним заявника, то це слугує перешкодою для оформлення нею пенсії за віком, а тому суд вважає, що для захисту законних прав та інтересів заявника необхідно встановити факт приналежностійому правовстановлюючих документів. 
Доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України, наведені ним у відзиві про те, що справа підлягає залишенню без розгляду, оскільки наявний спір про право, суд вважає безпідставними, оскільки призначення пенсії належить до дискреційних повноважень органів ПФУ. 
Керуючись ст. 265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступних правовстановлюючих документів: 
- трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 30.01.1987 на ім`я  ОСОБА_4 ; 
- архівної довідки архівного відділу Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області № 03-01/1137 від 05.01.2026 про періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство Почаївська фабрика «Пластик», виданої на ім`я  ОСОБА_1 ; 
- архівної довідки архівного відділу Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області № 03-01/85 від 16.02.2026 про заробітну плату в Спілці власників земельних паїв «Світанок» с. Ст. Почаїв, виданої на ім`я  ОСОБА_1 .
Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник заявника: адвокат Булава Олександр Петрович, місце знаходження провул. Гагаріна, 5, м. Кременець Тернопільської області.
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області,код ЄДРПОУ - 14035769, адреса місця знаходження: 46001, Майдан Волі, 3, м. Тернопіль. 
Повний текст рішення складено 02 квітня 2025 року.
Головуючий