ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"10" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5259/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Ніконової Д.І.
розглянувши справу № 916/5259/25 в порядку загального позовного провадження 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" /ЄДРПОУ 42399676, 04116, м. Київ, вул. Шолуденко, буд.1/
до відповідача: Обслуговуючого кооперативу "МАНХЕТТЕН" /ЄДРПОУ 44200050, 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд.2, корпус1/
про стягнення 341263,83 грн,

за участі представників учасників справи:
від позивача: адвокат Рильцова Є.Ю. на підставі довіреності;
від відповідача: адвокат Косцова І.П. за ордером

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” /позивач, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг"/ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. №5402/25 від 29.12.2025/ до Обслуговуючого кооперативу "МАНХЕТТЕН" /відповідач, ОК "МАНХЕТТЕН", Кооператив/ з вимогами про стягнення 341263,83 грн заборгованості, з яких 244 147,43 грн основного боргу за жовтень-березень 2025 року, 79600,28 грн пені, 8126,46 грн трьох відсотків річних, 9389,66 грн інфляційних втрат. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договір постачання природного газу від 14.10.2024 № 9109-ОСББ(24)-14, укладеного на період з 01.10.2024 по 30.04.2025. Окрім того, позивач в позові зазначає, що на виконання умов Договору, протягом жовтня 2024 - березня 2025 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 505 111,59 грн згідно актів приймання – передачі природного газу. Оплату за переданий газ відповідач здійснив частково, внаслідок чого не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору. Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором (з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат на загальну суму 1 260 964,16 грн (з урахуванням змісту листа-заліку від 26.02.2025 №26/02-2025) на момент звернення до суду з позовом складала 244 147,43 грн, з урахуванням якого позивачем було здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України.
Ухвалою суду від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5218/25. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. ст. 247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
14.01.2026 судом отримано від відповідача ОК “МАНХЕТТЕН” клопотання про /вх.1311/26 від 14.01.2026/, в якому представник відповідача зокрема просить суд допустити адвоката Косцову І.П. до участі у справі, надавши доступ до електронного суду та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи, надати додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву та вирішити питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 19.01.2026 постановлено справу № 916/5259/25 розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "11" лютого 2026 р. на 11:00. Окрім того, встановлено відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали.
29.01.2026 від відповідача судом отримано відзив на позовну заяву /вх.№3427/26 від 29.01.2026/, в якому відповідач, не заперечуючи факту виникнення заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» за поставлений природний газ, не може погодитись з доводами позивача щодо стягнення з Кооперативу пені, трьох відсотків річних від суми боргу та інфляційних витрат в заявлених до стягнення розмірів, вважає їх необґрунтованими, неспіврозмірними, нарахованими за відсутності вини відповідача та такими, що не враховують соціальний характер кооперативу та об`єктивні обставини воєнного стану в Україні. Відповідач зауважує, що ОК є неприбутковою організацією, створеною з метою забезпечення співвласників багатоквартирного житлового будинку житлово-комунальними послугами, зокрема, теплопостачанням. При цьому важливою обставиною є те, що Кооператив не здійснює підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку, не формує комерційні націнки та функціонує виключно за рахунок сплат співвласників квартир. Відповідач не заперечує, що у період з жовтня 2024 року по березень 2025 року включно виникла заборгованість з оплати поставленого позивачем газу, який, в свою чергу, використано Кооперативом на виробляння теплової енергії для опалення приміщень багатоквартирного житлового будинку. 
Причиною виникнення заборгованості стала та обставина, що з лютого 2022 року відповідач зіткнувся з різким зниженням рівня сплат з боку співвласників квартир, що було обумовлено наслідками збройної агресії Російської Федерації проти України, зокрема, погіршенням соціально-економічної ситуації, втратою доходів населення, міграцією мешканців, суттєвим зростанням заборгованості за житлово-комунальні послуги та іншими обставинами, які перебували поза контролем відповідача. У період з жовтня 2024 року по березень 2025 року Кооператив втратив реальну можливість акумулювати достатньо коштів задля своєчасного виконання грошових зобов`язань за договором постачання газу. Між наведеними обставинами та порушенням строків оплати існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, а саме: наслідки воєнної агресії - зниження платоспроможності населення, масова несплата співвласниками, відсутність достатніх коштів на рахунках кооперативу, неможливість своєчасної сплати газу. Враховуючи ту обставину, що Кооператив діяв добросовісно, забезпечував безперебійну роботу системи опалення, не припиняв надання життєво необхідних послуг та не мав реальної можливості своєчасно виконати грошове зобов`язання у спірний період, а затримка оплати була зумовлена винятковою обставиною - збройною агресією проти України, що, в свою чергу, спричинило складне фінансове становище, а не умисним ухиленням від виконання зобов`язань, вважає, що в рамках даного спору відсутня вина відповідача у невиконанні договірних зобов`язань.
Окрім того, відповідач зазначає, що після стабілізації надходжень Кооперативом в повному обсязі погашено суму основного богу до початку розгляду справи судом по суті, що підтверджується платіжними документами, які додаються до матеріалів справи. При цьому поточні платежі сплачуються Кооперативом вчасно та в повному обсязі. Таким чином, предмет спору в частині стягнення основного боргу відсутній, а порушене право позивача було відновлено добровільно, без застосування примусових заходів.
В зв`язку з викладеним відповідач просить суд: закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основного боргу у зв`язку з повним та добровільним погашенням її відповідачем до початку розгляду справи по суті; відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг» в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат; у разі визнання підстав для відповідальності зменшити розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат на 99% від нарахованих сум відповідно до ст.551ЦК України.
11.02.2026 від позивача судом отримано відповідь на відзив /вх.№5031/26 від 11.02.2026/ та клопотання /вх.№5012/26 від 11.02.2026/ про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. При цьому у відповіді на відзив позивач зауважує, що відзив на позовну заяву не містить належних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, а також мотивів їх визнання або відхилення.
Однак, судове засідання призначене ухвалою суду від 19.01.2026 на "11" лютого 2026 р. на 11:00, не відбулося у зв`язку з технічним збоєм в системі відеоконференцзв`язку (ВКЗ).
Ухвалою суду від 11.02.2026 підготовче судове засідання по справі №916/5175/25 призначене на "25" лютого 2026 р. на 11:40. 
12.02.2026 судом отримано від відповідача клопотання про долучення доказів /вх.№5229/26 від 12.02.2026/ на підтвердження погашення Обслуговуючим кооперативом "МАНХЕТТЕН" боргу у повному обсязі.
24.02.2026 позивачем до суду подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог /вх.№6672/26 від 24.02.2026/, згідно з яким позивач просить:
1. Прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог та здійснювати розгляд справи № № 916/5259/25 із врахуванням даної заяви. 
2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "МАНХЕТТЕН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» пеню у сумі 79 600,28 грн; три проценти річних у сумі 8 801,84 грн; інфляційні втрати у сумі 9 588,18 грн. 
3. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Манхеттен" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» суму сплаченого судового збору за подання цього позову в розмірі 2 662,40 грн. 
4. Повернути з Державного бюджету України судовий збір в загальній сумі 1 432,77 грн, сплачений на підставі платіжної інструкції від 26.12.2025 № 0000029947.
При цьому позивач зазначає, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем визначено заборгованість Обслуговуючого кооперативу "МАНХЕТТЕН" на рівні 244 147,43 грн станом на 03.12.2025 (включно). Водночас, у період з 17.12.2025 по 28.01.2026 (включно) відповідачем було здійснено платежі в рахунок оплати суми основного боргу за Договором постачання природного газу від 14.10.2024 № 9109-ОСББ(24)-14 на загальну суму 244 147,43 грн, реєстр документів за період з 01.12.2025 по 06.02.2026 (включно). Таким чином, відповідачем було сплачено на користь позивача основний борг за спірними поставками за Договором постачання природного газу від 14.10.2024 № 9109-ОСББ(24)-14 (в загальному обсязі) на суму 1 505 111,59 грн. Тобто, станом на 04.02.2026 року (включно) заборгованість відповідача (основний борг за поставками газу) становить 0,00 грн. Одночасно позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат та надає до Господарського суду Одеської області оновлений розрахунок, який включає нарахування пені за загальний період з 17.12.2024 по 15.11.2025 (включно) в сумі 79 600,28 грн, 3 % річних за загальний період з 17.12.2024 по 27.01.2026 (включно) в сумі 8 801,84 грн, інфляційних витрат за загальний період з січня 2025 по грудень 2025 (включно) в сумі 9 588,18 грн.
В підготовчому засіданні 25.02.2026 подану заяву про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду; в порядку ст. 185 ГПК суд оголошує протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті на 10.03.2026 на 15:00.
В судовому засіданні 10.03.2026 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі
Представник відповідача в судовому засіданні 10.03.2026 заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, Обслуговуючим кооперативом"МАНХЕТТЕН" (Споживач) було направлено листа № 04/09/2024 від 09 вересня 2024 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Постачальник) в якому відповідач повідомляє позивача про приєднання до умов Договору на постачання природного газу, розміщеного за посилання https://naftogaztrading.com.ua/gaz-dlya-osbb/ , на період з 01.10.2024 по 30.04.2025 (включно) та відповідно надіслано Заву приєднання до договору постачання природного газу від 20.09.2024 та інші необхідні для цього документи. 
14.10.2024 позивачем надано Згоду на приєднання до Договору постачання природного газу, повідомлено, що між позивачем та відповідачем укладений Договір постачання природного газу від 14.10.2024 № 9109-ОСББ(24)-14 (надалі – Договір) шляхом приєднання Споживача до умов Договору, розміщеного за посиланням: https://naftogaztrading.com.ua/gaz-dlya-osbb/, з врахуванням умов та інформації, зазначених Споживачем в Заяві приєднання до договору постачання природного газу від 20.09.2024. Дата набрання (набуття) чинності Договору 14.10.2024. 
Згідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору. 
У п. 1.4 визначено, що Договір є договором приєднання у відповідності до статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання Споживача до всіх його умов в цілому. Договір не є публічним договором в розумінні статті 633 Цивільного кодексу України. 
У відповідності до п. 5.3 Договору сторони погодились, що номер Договору формується Постачальником при укладанні цього Договору та зазначається у Згоді на приєднання до Договору постачання природного газу. 
Згідно п 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
На виконання умов Договору, протягом жовтня 2024 - березня 2025 Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 505 111,59 грн згідно актів приймання – передачі природного газу, що додаються до цієї позовної заяви.
Однак відповідач здійснив оплату лише частково, внаслідок чого станом на дату звернення до суду основний борг відповідача складав 244 147,43 грн
В подальшому, в ході судового розгляду справи, у період з 17.12.2025 по 28.01.2026 (включно) відповідачем було здійснено платежі в рахунок оплати суми основного боргу за Договором постачання природного газу від 14.10.2024 № 9109-ОСББ(24)-14 на загальну суму 244 147,43 грн, що підтверджується наданим до заяви про зменшення розміру позовних вимог реєстром документів за період з 01.12.2025 по 06.02.2026 (включно).
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі відповідно до заяви про зменшення позовних вимог /вх.№6672/26 від 24.02.2026/ є стягнення 97 990,30 грн, з яких: пеня у сумі 79 600,28 грн; три проценти річних у сумі 8 801,84 грн; інфляційні втрати у сумі 9 588,18 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, зі змінами та доповненнями однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно норм цивільного законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги. Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов`язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу 3% річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Оскільки відповідачем в ході судового розгляду справи повністю погашено основний борг за договором, станом на 04.02.2026 року (включно) заборгованість відповідача (основний борг за поставками газу) становить 0,00 грн. 
Однак, враховуючи, що оплата була проведена з порушенням умов договору щодо строків її здійснення, що свідчить про порушення зобов`язання ОК «Манхеттен», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Так, судом досліджено наданий до заяви про зменшення позовних вимог оновлений розрахунок, який включає нарахування пені за загальний період з 17.12.2024 по 15.11.2025 (включно) в сумі 79 600,28 грн, 3 % річних за загальний період з 17.12.2024 по 27.01.2026 (включно) в сумі 8 801,84 грн, інфляційних витрат за загальний період з січня 2025 по грудень 2025 (включно) в сумі 9 588,18 грн.
Судом встановлено правильність наданого розрахунку та його відповідність матеріалам справи. 
При цьому суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).
Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити
У цих висновках суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.04.2023 у справі № 199/3152/20 (Провадження № 14-224цс21) з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, (провадження № 12-79гс19) (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, (провадження № 14-623цс18) (пункт 85).
У визначенні підстав для зменшення розміру неустойки суд виходить з такого.
Так, положеннями статті 3 ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20.
Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.
А тому, в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності, може бути застосований також закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
Верховний Суд в Постанові від 19 січня 2024 року по справі № 911/2269/22 зазначив, що і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір (пункт 7.14); і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер (пункти 7.25-7.30).
А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.
Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).
При ухваленні рішення по суті спору, суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що Обслуговуючий кооператив «Манхеттен» має статус неприбуткової організації, а також що Кооператив не мав реальної можливості своєчасно виконати грошове зобов`язання у спірний період, а затримка оплати була зумовлена винятковою обставиною - збройною агресією Російської Федерації проти України. Така обставина має об`єктивний характер, не могла бути передбачена або усунена відповідачем, діяла безперервно з моменту виникнення зобов`язання по оплаті природного газу і до його повного виконання. Окрім того, суд враховує, що зобов`язання з оплати природного газу (основний борг) виконано повністю при фінансовій можливості у добровільному порядку до початку розгляду справи судом по суті.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, на 99% від нарахованих сум відповідно до ст. 551 ЦК України.
Щодо доводів сторони відповідача про зменшення 3% річних, суд зазначає наступне.
В Постанові від 2 липня 2025 року у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) Велика Палата Верховного Суду зокрема зазначила, що суд може зменшити розмір процентів річних у кожному конкретному випадку з урахуванням таких підтверджених обставинами справи підстав, зокрема, як дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу тощо, а також дотримуючись принципів розумності, справедливості, пропорційності та балансу між інтересами боржника і кредитора.
Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат (п.п.156-159 Постанови).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру 3% річних, заявлених позивачем до стягнення з відповідача.
Судом встановлено, що відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 24.02.2026 загальна сума позовних вимог складає 97 990,30 грн (79 600,28+8 801,84+9 588,18).
З урахуванням висновку суду про зменшення розміру пені на 99% від заявленої суми стягненню з відповідача підлягає 796,00 грн (1%).
Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 19 186,02 грн (796,00+8 801,84+9 588,18), що становить суму 1% пені та нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат.
Згідно з ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 4095,17 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 0000029947 від 26.12.2025.
З урахуванням подання заяви про зменшення позовних вимог, в якій також викладене клопотання позивача про повернення частини судового збору в розмірі 1 432,17 грн, та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог, поверненню позивачеві підлягає частина судового збору в розмірі 1 432,17 грн.
Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 20% від заявленої суми до стягнення, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 532,48 грн (20% від 2 662,40 грн).
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Обслуговуючого кооперативу "МАНХЕТТЕН" про стягнення 341263,83 грн – задовольнити частково.
2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "МАНХЕТТЕН" /ЄДРПОУ 44200050, 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд.2, корпус1/ на користь Товаритсва з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" /ЄДРПОУ 42399676, 04116, м. Київ, вул. Шолуденко, буд.1/ 19 186,02 грн /дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят шість гривень 02 копійки/, з яких: пеня – 796,00 грн; три проценти річних - 8 801,84 грн; інфляційні втрати - 9 588,18 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 532,48 грн /п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок/.
3. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
4. Повернути з Державного бюджету України (ГУК в Од.обл./Приморський р-н/ 22030101, код ЄДРПОУ 37607526, банк - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету – 22030101, рахунок UA938999980313141206083015758) на користь Товаритсва з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" /ЄДРПОУ 42399676, 04116, м. Київ, вул. Шолуденко, буд.1/ частину судового збору у розмірі 1 432,17 грн /одна тисяча чотириста тридцять дві гривні 17 копійок/, сплачений відповідно до платіжної інструкції № 0000029947 від 26.12.2025 про сплату 4 095,17 грн, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 20 березня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко