Справа № 523/20219/25
Провадження №2/523/1845/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне 
"12" березня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Мурманової І.М.
за участю секретаря судових засідань – Сивак К.С.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна Ольга Юріївна, про зняття арешту з нерухомого майна,-
ВСТАНОВИВ:
Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна Ольга Юріївна, про зняття арешту з нерухомого майна, звернулась адвокат Пилаєва Вікторія Володимирівна. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцем після смерті якого є ОСОБА_1 , який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник зазначає, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав наявності записів про арешти, а саме: запис № 6793854 від 26.08.2014 року, запис № 11121941 від 28.04.2011 року, запис № 12631507 від 18.06.2012 року. 
Представник зазначила, що при зверненні до Суворовського ВДВС із заявою про зняття арештів з майна померлого, накладених згідно постанови № 44283106 від 06.08.2014 року, постанови № 9013802 від 26.04.2011 року та постанови № 33075310 В12/1148 від 18.06.2012 року – позивач отримав відмову у зв`язку з відсутністю підстав передбачених ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на все нерухоме майно спадкодавця знищені, а тому, позивач змушений звернутися до суду. 
З урахуванням викладеного представник позивача просить: зняти арешт з майна ОСОБА_3 та виключити запис обтяження: 
невизначене майно, все нерухоме майно запис № 11121941, накладений постановою № 9013802 від 26.04.2011 року, виконавче провадження № 9013802, відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 2-2702 від 09.06.2006 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси; 
невизначене майно, все нерухоме майно запис № 12631507, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 33075310 В12/1148 від 18.06.2012 року, виконавче провадження відкрите з примусового виконання листа № 2-11190/10 від 08.02.2011 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси; 
все нерухоме майно (запис обтяження № 6793854), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 44283106 від 06.08.2014 року, виконавче провадження відкрите з примусового повторного виконання виконавчого листа № 2-11190/10 від 08.02.2011 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси. 
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Пересипського районного суду від 30.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України. 
Заявою від 22.10.2025 року (вх. № 6866) представник позивача адвокат Пилаєва В.В. усунула недоліки визначені ухвалою суду.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено слухання справи в судове засідання (а.с.31).
В судове засідання позивач  ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Пилаєва Вікторія Володимирівна не з`явились, на адресу суду 12.03.2026 року за підписом представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи за відсутності позивача, згідно якої адвокат зазначила, що не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.44). 
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлялась, на адресу суду повернувся поштовий конверт про не отримання судового виклику (а.с.40-42). 
Треті особи: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна Ольга Юріївна про час та місце слухання повідомлені, приватний нотаріус звернулась з листом щодо можливості розгляду справи за її відсутності (а.с.38).
З огляду на зазначене судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлялись, позивач та третя особа звернулись з заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись до суду з зазначеним позовом про зняття арешту, позивач зазначив, що є спадкоємцем після смерті свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В ході оформлення спадкових справ, з`ясувалось, що позивач, як спадкоємець не може отримати Свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкове майно обтяжено арештами. У зв`язку з цим, останній змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. 
Так, згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 50 років, актовий запис № 10142 (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені: ОСОБА_1 та мати: ОСОБА_4 (а.с.8). 
Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло виданого 08.06.2010 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в рівних частках належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10). 
Листом від 16.05.2025 року вих. №125/02-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ольга Бачіхіна на ім`я ОСОБА_1 «роз`яснення щодо спадкування» повідомила наступне: 
Згідно з п. 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. 
За результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження міститься запис про арешт майна ОСОБА_3 , а саме: 
Запис № 6793854 від 26.08.2014 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно; 
Запис № 11121941 від 28.04.2011 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова 9013802, 26.04.2011 року Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, старший виконавець Сігаєва К.В. В-5/155; 
Запис № 12631507 від 18.06.2012 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № ВП 33075310 В12/1148, 18.06.2012, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, державний виконавець Прібилов А.В. для забезпечення виконання судового рішення. 
Відповідно до положень підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (а.с.11). 
Так, судом встановлено, що Суворовським ВДВС у місті Одесі Іванченку Миколі Миколайовичу надано відповідь, згідно якої зазначено: при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження, згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено: 
Арешт на майно боржника – невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження 11121941) накладений постановою 9013802 від 26.04.2011 року;
Арешт на майно боржника – невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження 12631507) накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 33075310 В12/1148, 18.06.2012 року. 
Надати більш детальну інформацію за виконавчими провадженнями в мажах якого накладено арешти не надається можливим, оскільки вказані провадженні було знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання, який згідно Наказу №1829/5 від 07.06.2017 року про затвердження правил ведення діловодства становить 3 роки (а.с.13). 
Отже, з досліджених документів щодо арешту та підстав його накладення встановлено, що арешт та заборона на відчуження нерухомого майна були накладені ВДВС в рамках виконання рішення суду про стягнення аліментів з боржника, яким є ОСОБА_3 на користь стягувача, відповідача ОСОБА_5 .
Також, арешт накладено в рамках примусового виконання виконавчого листа 2-11190/10 від 08.02.2011 року про стягнення з боржника на користь стягувача АКБ «ПОРТО ФРАНКО» бору. 
З даного приводу слід зазначити, що за відомостями юридичної особи, 18.10.2019 року внесено запис про припинення юридичної особи в результаті ліквідації, номер запису: 1 556 111 0049 003068.
Отже, з досліджених документів, встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті сина ОСОБА_3 , та не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з наявністю арештів на майно спадкодавця. 
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця спадкоємці набули прав на спадщину, до складу якої входить, зокрема, квартира АДРЕСА_1 . 
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності.
Якщо на спадкове майно накладено арешт або наявна заборона на вчинення дій щодо нерухомості, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Разом з цим, суд вважає зазначити наступне. 
Відповідно до частин 1, 6 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Відповідно до ч.ч.2-4 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача з вимогою до спадкоємців в порядку та у строки, визначеніст.1281 ЦК України.
Підставою подання позову у справі є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч.1 ст.317 ЦК України, - права розпорядження майном.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі 755/6302/19 (провадження № 61-11244св20).
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
При цьому, до складу спадщини не входять, зокрема, обов`язки особи як боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою (ст. ст. 1219, 608 Цивільного кодексу України).
Обов`язок щодо сплати аліментів на дитину припиняється у разі смерті платника аліментів і не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою.
Відповідно до вимог частин першої, четвертої ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 Сімейного кодексу України, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідно до позиції викладеної в постанові Верховного суду від 21.03.2018 у справі № 161/11682/15-ц за змістом статті 194 Сімейний кодекс України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину.
Зазначене узгоджується також із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.08.2020 у справі № 199/5826/16-ц, від 11.11.2020 у справі № 161/11682/15-ц та від 16.06.2021 у справі № 754/17704/18.
Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.
Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.
Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).
У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Отже, наявність обтяження на майно, що належало за життя ОСОБА_3 обмежує право позивача, реалізувати законні права щодо зазначеного майна, як спадкоємця першої черги. 
Враховуючи наявність заборон на нерухоме майно, неможливість зняття заборони в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 . 
Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача
Керуючись ст.ст. 3, 13, 76-81, 95, 141, 247, 259, 265, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна Ольга Юріївна, про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.
Скасувати арешт з майна ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та виключити запис про обтяження: 
Арешт на майно боржника – невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження 11121941) накладений постановою 9013802 від 26.04.2011 року, ВП № 9013802 відкрите з примусового виконання виконавчого листа 2-2704 від 09.06.2006 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси;
Арешт на майно боржника – невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження 12631507) накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 33075310 В12/1148, 18.06.2012 року, виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2-11190/10 від 08.02.2011 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси; 
Арешт на майно боржника – все нерухоме майно (запис обтяження 6793854), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 44283106 від 06.08.2014 року, виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2-11190/10 від 08.02.2011 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси. 
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 16.03.2026р.
Суддя: