ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6908/25 (суддя Кучургіна Н.В., м. Дніпро)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
за участю секретаря судового засідання Перетятько К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі №160/6908/25 за позовом фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ: 

Фізична особа – підприємець ОСОБА_1 04 березня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві згідно з яким, просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 11.10.2024 №0636460708 і №0636470708.
Позов обґрунтовано безпідставністю проведення податкової перевірки, наявністю процедурних порушень під час її проведення, що нівелюють будь-які правові наслідки, що мають місце за результатами такої перевірки. Крім того, позивач зазначає, що податковим органом не доведено наявності доказів вчинення ним інкримінованих порушень податкового законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року, позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем оскаржені рішення прийнято протиправно враховуючи те, що приймаючи наказ про проведення фактичних перевірок, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків (підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України).
Відповідачем не доведено, що позивачем вчинено податкові правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не повного з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі викладає фактичні обставини справи та свою позицію у справі, зазначає про належне оформлення наказу на проведення перевірки, а також про те, що не зазначення конкретної підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки; відсутності підстав для деталізації обставин в наказі про проведення перевірки, якщо законодавством передбачена лише одна фактична підстава для цього. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить у її задоволені відмовити рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 02 вересня 2024 року Головним управлінням ДПС у м. Києві був виданий наказ №5738-п «Про проведення фактичних перевірок».
Цим наказом на підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», також інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, вирішено провести фактичні перевірки платників податків/об`єктів, зазначених у додатках 1-3, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами).
Як обґрунтування проведення перевірки у наказі вказано доповідна записка управління фактичних перевірок від 02.09.2024 №1642/26-15-07-07-00-12.
До цього наказу був складений додаток №40 – перелік платників податків для проведення фактичних перевірок працівниками управління фактичних перевірок на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2, статті 80 Податкового кодексу України. 
У додатку вказано таке.
Мета проведення перевірки: перевірити порядок здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами). Вид перевірки: фактична. Період діяльності, що перевіряється: згідно зі ст.102 Податкового кодексу України. Тривалість перевірки не повинна перевищувати 10 діб. Початок перевірки 03.09.2024. Назва платника податків/об`єкта, перевірка якого проводиться – магазин «YABLUKA», адреса об`єкта: м. Київ, Печерський район, вул. Шота Руставеллі, 1/12.
02 вересня 2024 року Головним управлінням ДПС у м. Києві були виписані направлення на проведення перевірки №19434/16-15-07-03-01, № 19429/25-15-07-07-01, № 19433/26-15-07-03-05. У направленнях указано, що службове посвідчення і направлення на проведення перевірки були пред`явлені представнику ТОВ «Фан Рітейл» Алієву М.Б.
Під час проведення перевірки 03.09.2024 посадовими особами контролюючого органу був складений запит про надання документів, адресований ФОП ОСОБА_1 . У запиті зазначено, що його отримав представник ТОВ «Фан Рітейл» Алієв М.Б. для передачі ФОП Кришталь О.К.
Також під час перевірки були складені описи залишків товарів необлікованих згідно із встановленим порядком, які знаходяться в реалізації в магазині «YABLUKA» за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставеллі, 1/12, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , на суму 546900 грн і на суму 981241 грн. від суб`єкта господарювання описи підписані представником ТОВ «Фан Рітейл» Алієвим М.Б.
За результатами проведеної перевірки був складений акт фактичної перевірки №101025/26/15/07/3566812333 від 03.09.2025.
Акт містить відомості про те, що перевірка здійснена в присутності ОСОБА_2 (директор магазину).
Згідно із актом встановлені порушення: п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; п.85.2 ст.86, ст.44 Податкового кодексу України; ч.4 ст.24 Кодексу законів про працю України.
03.09.2024 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві був складений акт №7605/26-15-07-07-00-17 відмови від підпису акта фактичної перевірки та отримання одного примірника, в якому вказано, що директор магазину «YABLUKA» ОСОБА_2 відмовився від підписання акта фактичної перевірки та отримання одного примірника.
На підставі висновків акта перевірки, 11.10.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складені наступні податкові повідомлення-рішення:
№0636460708, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку) до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 981241,00 грн;
№0636470708, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, абз.3, 4 п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України (за ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки), до позивача застосовано штраф у сумі 2040 грн.
Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, а також необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. 
Відтак, під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті зазначення платника податків, який має перевірятися, та чіткого визначення у наказі правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року в справі № 420/9909/23 викладено наступний правовий висновок: “У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.”.
Наказ ГУ ДПС у м. Києві від 02 вересня 2024 року № 5738-п прийнятий на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80, підпункту 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Згідно з ним наказано провести фактичну перевірку з питань дотримання норм законодавства, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі обіг товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с.14).
У Додатку №1 до зазначеного наказу зазначено магазин «YABLUKA», як об`єкт перевірка якого проводиться та не зазначено назву платника податків перевірка якого проводиться. 
Отже, в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, проте не визначено особу перевірку діяльності якої слід провести.
Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин приведені висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, колегія суддів доходить до висновку, що оскільки в зазначеному наказі контролюючого органу вказано, що підставою для призначення фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, в тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) … є посилання на п.п. 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що за висновком Верховного Суду є мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.
Таким чином, висновок позивача та суду першої інстанції про недотримання контролюючим органом вимог ПК України, які пред`являються до наказу про проведення фактичної перевірки, а саме відсутності зазначення у ньому підстав перевірки суд апеляційної інстанції визнає безпідставним.
Проте, враховуючи те, що у Додатку №1 до зазначеного наказу зазначено магазин «YABLUKA», як об`єкт, перевірка якого проводиться, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що магазин не може бути окремим платником податків перевірка якого проводитися, оскільки платниками податків є юридичні та фізичні особи. 
Щодо суті виявлених в ході фактичної перевірки порушень, за які контролюючим органом застосовані штрафні санкції до позивача, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з актом перевірки, розрахункову операцію проводила продавець на ім`я ОСОБА_3 . Розрахункову операцію провела через РРО та видала фіскальний чек, також провела розрахункову операцію з повернення, після чого, за вказівкою директора магазину ОСОБА_2 покинула територію магазину та на протязі проведення перевірки не поверталася. В подальшому, директор магазину ОСОБА_2 ознайомився з направленнями на перевірку, підписався та зазначив, що він представник ТОВ «ФАН РІТЕЙЛ», однак податковий орган зазначає, що ОСОБА_2 на протязі проведення перевірки здійснював координування та контроль за роботою магазину. Крім того, актом фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) було зафіксовано факт допуску до роботи ОСОБА_2 без оформлення трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади.
Виходячи із зазначених в акті проведення перевірки відомостей податковий орган дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_2 все ж є працівником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , де провадить господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, саме ОСОБА_2 , посадові особи Головного управління ДПС у м. Києві пред`явили службові посвідчення та направлення на проведення перевірки, в яких останній підписався, як представник ТОВ «Фан Рітейл», при цьому посадовими особами не було вручено останньому наказ про проведення фактичної перевірки №5633-п від 21.08.2024.
Проте, судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що викладені в акті фактичної перевірки відомості не підтверджують належним чином доводи контролюючого органу щодо наявності у громадянина ОСОБА_2 трудових відносин із ФОП ОСОБА_1 , а також не доводять факту його офіційного статусу як представника або працівника магазину «Yabluka» за адресою АДРЕСА_1 , оскільки контролюючий орган дійшов відповідних висновків виключно на підставі суб`єктивної оцінки його поведінки під час перевірки, зокрема дій, пов`язаних із ознайомленням із направленнями на перевірку, координацією діяльності продавця та перебуванням на території магазину. Однак такі обставини не є належними та достатніми доказами існування фактичних трудових правовідносин між зазначеними особами та позивачем.
Як вбачається з матеріалів справи у зв`язку з встановленням: порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - порядку ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки перебували на місці їх реалізації. 
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Проте, як встановлено судом першої інстанції при проведенні фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу не знімались фактичні залишки товарних запасів виключно у точці продажу позивача, а з описів залишків товарів необлікованих згідно з встановленого порядку, які знаходяться в реалізації в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Київ, вул.Шота Руставелі 1/12, що є додатком № 1 до акта, видно, що здійснювався опис всього товару, який знаходився у магазині «Яблуко». Крім того, ці описи підписані від суб`єкта господарювання ТОВ «Фан-Рітейл», який не має жодного відношення до діяльності позивача.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що аргументи контролюючого органу про наявність товарного запасу на суму 981241,00 грн не відповідають дійсності, оскільки товар був описаний у суб`єкта господарювання ТОВ «Фан-Рітейл», тому у контролюючого органу відсутні правові підстави для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР, що в свою чергу зумовлює протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.10.2024 №0636460708.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.10.2024 №0636470708, прийнятого на підставі пункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПКУ і абз. 1, 2 п. 121.1 ст. 121 ПКУ за ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, яким до позивача застосовано фінансові санкції у сумі 2040,00 грн, слід зазначити наступне. 
Відповідно до абзацу першого п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. 
Пунктом 85.4 ст. 85 ПК України визначено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Аналогічно п. 85.8 ст. 85 ПК України передбачено право посадових (службових) осіб контролюючих органів, які проводять перевірку, у випадках, передбачених ПКУ, отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Проте, як вбачається з матеріалів справи, запит відповідача про надання документів від 03.09.2024 року, адресований фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 отримав представник ТОВ «Фан-Рітейл» Алієв М.Б, а як зазначено вище, докази того, що ця особа перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 відсутні.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що запит відповідача був вручений ФОП ОСОБА_1 представником ТОВ «Фан-Рітейл» Алієвим М.Б., або докази того, що ОСОБА_2 мав обов`язок вручати таку вимогу ФОП ОСОБА_1 .
Отже, висновок податкового органу про наявність підстав для застосування штрафу за ненадання позивачем документів, зазначених у запиті, не є правильним, оскільки відсутні докази отримання цього запиту безпосередньо ФОП ОСОБА_1 .
Також суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що штрафні санкції застосовані позивачем згідно з абзацом 2 пункту 121.1 статті 121 ПК України, тобто за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, вчинене платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення за відсутності доказів того, що до позивача протягом року було застосовано штраф за ненадання документів контролюючому органу.
Отже, податкове повідомлення-рішення від 11.10.2024 №0636470708 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі №160/6908/25 – без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов