ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13013/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року (суддя М.М. Бухтіярова) у справі № 160/13013/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову позивачці у призначенні пенсії від 24 грудня 2024 року № 046850016845;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачці до стажу, що дає право на пенсію за віком, період роботи з 18.02.1986 року по 25.12.1997 року;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 19.12.2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правничої оцінки, наданої судом у рішенні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. Позивачка наполягає, що має достатній страховий стаж для призначення пенсії, а отже рішення пенсійного органу від 24.12.2024 № 046850016845 є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.12.2024 №046850016845 про відмову в призначенні пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивачки наступні періоди її роботи: з 31.10.1987 по 25.12.1997;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивачки від 19.12.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд з`ясував, що згідно відомостей трудової книжки позивачка з 18.02.1986 по 02.01.1994 працювала нянькою дитячого садка в радгоспі «Нижньодніпровський» (записи №3-4); з 03.01.1994 по 25.12.1997 - нянькою в дитячому садку «Колобок» (записи №5-8).
Суд зауважив, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тож вказані відповідачем обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Суд врахував, що трудова книжка позивачки в частині спірних періодів не містить неточностей, виправлень, закреслень чи наведень, що у сукупності могли б викликати сумнів у достовірності відомостей, що такі записи містять.
Суд вказав, що відмовляючи позивачу в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 31.10.1987 по 25.12.1997 згідно із трудовою книжкою, пенсійний орган діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважав за необхідне зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивачки вказані періоди її роботи.
Відтак, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.12.2024 №046850016845 є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було протиправно відмовлено позивачці в призначенні пенсії, що встановлено судом, поряд з цим на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку страхового стажу з урахуванням зобов`язальних вимог суду, зважаючи також на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 19.12.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, суд зазначив про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що спірне рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії є правомірним, адже у позивачки відсутній необхідний страховий стаж, що визначений у ст. 26 Закону №1058. Зауважує, що позивачці правомірно не зараховано період з 31.10.1987 по 25.12.1997 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1981 до страхового стажу, адже перевищений термін між датою звільнення та датою наказу на звільнення, чим порушено вимог п.2.4 Інструкції №58.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 19.12.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ВОГ №6) із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.12.2024 №046850016845 відмовлено позивачці в призначенні пенсії.
Означене рішення обґрунтоване наступним.
Вік заявника - 60 років 01 місяць 13 днів. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж особи склав 29 років 03 місяці 07 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано стаж відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1981 за записами № 3 - № 8 період роботи з 18.02.1986 (нак. № 30-к від 18.02.1986) по 25.12.1997 (нак. № 6-к від 14.05.2002), оскільки перевищений термін між датою звільнення та датою наказу на звільнення, чим порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58. Відповідно до довідки про роботу № 68/01-24 від 16.12.2024 та довідки № 69/01-24, № 70/01-24 від 16.12.2024 про заробітну плату, виданих Комунальною архівною установою Слобожанської селищної ради за період роботи з лютого 1986 по грудень 1997, розглянути питання зарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу можливо за умови підтвердження відомостей первинними документами (за результатами перевірки).
Враховуючи зазначене, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – не менше 31 року.
Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 046850016845 на дату звернення 19.12.2024 страховий стаж позивача становить 29 років 3 місяці 7 днів, до якого зараховано наступні періоди: з 01.09.1980 по 01.07.1981 - навчання у вищих/середніх навчальних закладах – 0 років 10 місяців 1 день; з 24.07.1981 по 30.01.1986 – 4 роки 6 місяців 7 днів; з 31.01.1986 по 30.10.1987 – догляд за дитиною до 3 років – 1 рік 9 місяців; з 04.06.2002 по 31.12.2003 – 1 рік 6 місяців 28 днів; з 01.01.2004 по 31.01.2007 – 3 роки 1 місяць; з 02.03.2007 по 02.08.2010 – 3 роки 5 місяців 15 днів; з 03.08.2010 по 30.09.2017 – 7 років 1 місяць 26 днів; з 17.10.2017 по 30.09.2024 – 6 років 11 місяців 20 днів.
Вважаючи рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу). 
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.12.2024 №046850016845 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. 
Також, згідно змісту спірного рішення, до страхового стажу позивачки не зараховано період роботи з 18.02.1986 по 25.12.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки перевищений термін між датою звільнення та датою наказу на звільнення.
Апеляційний суд з`ясував, що трудова книжка НОМЕР_1 містить відомості про трудову діяльність позивачки з 31.10.1987 по 25.12.1997.
Колегія суддів вважає, що недоліки у трудовій книжці позивача, про які вказує пенсійний орган, не впливають на зарахування певних періодів роботи позивача, які підтверджено відомостями трудової книжки, до його страхового стажу.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що період роботи з 31.10.1987 по 25.12.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправним та скасувати спірне рішення пенсійного органу від 24.12.2024 №046850016845, адже пенсійний орган не здійснив належним чином розрахунок страхового стажу позивачки, протиправно не зарахувавши до страхового стажу період роботи з 31.10.1987 по 25.12.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 .
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі № 160/13013/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров