ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2026 р. Справа№ 910/13794/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Сибіги О.М. 
Кравчука Г.А. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" 
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 06.12.2023 (повний текст складено та підписано 13.12.2023)
у справі №910/13794/23 (суддя М.О. Лиськов)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 38 555 813,41 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі-відповідач) про стягнення 38 555 813,41 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати електричної енергії за договором №15572/01 від 17.09.2018, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення суми основного боргу у розмірі 27 505 875,00 грн, пені в розмірі 6 592 015,72 грн, 7% штрафу в розмірі 1 925 411,25 грн, а також 3% річних у розмірі 674 900,19 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 857 611,25 грн.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 провадження у справі №910/13794/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 38 555 813,41 грн в частині стягнення заборгованості за електричну енергію за жовтень 2021 року у розмірі 16 799,98 грн закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
Позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" 27 489 075,02 грн заборгованості, 674 900,19 грн 3% річних, 1 857 611,25 грн інфляційного збільшення та 450 324,42 грн судового збору.
В іншій частині позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що враховуючи те, що сума основного боргу ДП "Гарантований покупець" у розмірі 27 505 875,00 грн, за поставлену йому ТОВ "Олешківська СЕС" електричну енергію відповідно до Договору за актами купівлі-продажу електроенергії, за періоди: жовтень 2021 року, лютий-червень 2022 року, липень 2022 року та серпень 2022 року, підтверджена належними та допустимими доказами, а відповідач на момент прийняття рішення у даній справі надав документи, які свідчать про погашення вказаного боргу лише у сумі 16 799,98 грн, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Олешківська СЕС" до ДП "Гарантований покупець" в частині стягнення з останнього основного боргу в сумі 27 489 075,02 грн. Також суд зазначив, що заявлений позивачем до стягнення розмір 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум інфляційних втрат та 3% процентів річних за несвоєчасну сплату виробленої та поставленої ТОВ "Олешківська СЕС" електричної енергії також є обґрунтованими. Крім того, суд з урахуванням положень постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022), відмовив у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій (пені та штрафу), які нараховані в період дії правового режиму воєнного стану.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджує, що:
- наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022 при вирішенні питання розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергію у спірний період;
- перевіряючи наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд не врахував викладену в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №924/2/21 методику із заокругленням величини приросту індексу споживчих цін до десяткового числа після коми та визначений позивачем період нарахування інфляційної складової боргу;
- позивачем не враховано при здійсненні нарахування інфляційних втрат період існування заборгованості - серпень 2023 року, в який мала місце дефляція;
- наявність виключних обставин для зменшення розміру нарахувань передбачених ст. 625 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань сторін

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023 апеляційну скаргу у справі №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тищенко О.В.
Також, не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 04.01.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Олешківська СЕС" у справі №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.
11.03.2024 матеріали справи №910/13794/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13794/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.03.2024, справу №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
02.04.2024 до суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13794/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09.04.2024, справу №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Хрипун О.О., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 повернуто скаржнику.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23. Судове засідання призначено на 16.05.2024.
15.05.2024 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалі справи копії наказу Міністерства енергетики України №136 від 01.04.2024 та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
16.05.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача (апелянта) надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/4439/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволено. Зупинено провадження у справі №910/13794/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/4439/23.
17.09.2024 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/13794/23.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13794/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 02.10.2024, справу №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 поновлено апеляційне провадження у справі №910/13794/23. Судове засідання призначено на 19.11.2024.
19.11.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення з урахуванням висновків ОП ГКС ВС у справі №910/4439/23.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13794/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.11.2024, справу №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скаргиДержавного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач) судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.12.2024.
12.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.
В судовому засіданні 12.12.2024 оголошено перерву на 04.02.2025.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Коробенка Г.П. на лікарняному з 28.01.2025 по 07.02.2025, судове засідання призначене на 04.02.2025 не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 розгляд апеляційної скарги призначено на 18.02.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволено. Зупинено провадження у справі №910/13794/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13794/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.10.2025, справу №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 поновлено апеляційне провадження у справі №910/13794/23. Розгляд справи призначено на 18.11.2025.
17.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення з урахуванням висновків ОП КГС ВС у справі №908/1162/23.
У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, судове засідання призначене на 18.11.2025 не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 розгляд апеляційної скарги призначено на 25.11.2025.
25.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23, у задоволенні якого суд відмовив, оскільки ухвала про прийняття до свого провадження Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 станом на дату розгляду даного клопотання позивача - відсутня.
25.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
Розгляд справи відкладено на 25.12.2025.
23.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 20.01.2026.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13794/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.12.2025, справу №910/13794/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач), Сибіга О.М., Кравчук Г.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.01.2026.
Розгляд справи відкладено на 10.02.2026.
У судовому засіданні 10.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 10.02.2026 з`явились представники сторін, які надали пояснення по справі.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

30.06.2019 між Державним підприємством "Гарантований покупець" та Товариством з обмеженою відповідальністю та "Олешківська СЕС" було укладено Додаткову угоду №274/01 до Договору від 17.09.2018 № 15572/01.
12.03.2020 між ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "Олешківська СЕС" було укладено додаткову угоду №488/01/20 до договору від 17.09.2018 № 13106/01.
Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди продавець за "зеленим тарифом" зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 8.1 Порядку для здійснення купівлі-продажу електричної енергії продавець повинен стати учасником ринку електричної енергії, укласти з гарантованим покупцем двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом або за аукціонною ціною, типові форми яких затверджені Регулятором, вступити на підставі цього договору до балансуючої групи гарантованого покупця, про що продавець зобов`язаний повідомити ОСР, на території ліцензованої діяльності якого знаходиться, та здійснювати операції з купівлі та продажу електричної енергії лише із гарантованим покупцем.
На підставі п. 3.1. Додаткової угоди, обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку.
Позивачем було надано всі дані комерційного обліку адміністратору комерційного обліку НЕК "Укренерго" за допомогою платформи MMS у встановленому Порядку.
Акт купівлі-продажу електричної енергії за кожен місяць направляється ДП "Гарантований Покупець" на підставі підтверджених даних адміністратора комерційного обліку - НЕК "Укренерго". Відповідно, у разі, якщо на адресу виробника було направлено підписані акти за певний періоді, відповідно дані комерційного обліку та обсяг генерації в цьому періоді було підтверджено.
Згідно розділу 10 Порядку - 10.1. До 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
З урахуванням положень глав 7 та 8 цього Порядку гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.
У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок відповідної вартості електричної енергії та направляє продавцю акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.
Після отримання від гарантованого покупця на електронну адресу акта купівлі-продажу продавець надає у триденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу гарантованому покупцю два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.
Гарантований покупець у п`ятиденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі своєї сторони та надсилає продавцю один примірник поштою.
У разі наявності у продавця зауважень до акта купівлі-продажу, наданого гарантованим покупцем, продавець письмово повідомляє про це гарантованого покупця.
10.4. Після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів,
08.09.2022 року Постановою НКРЕКП №1117 (оприлюднено 12.09.2022 р.) було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої в жовтні 2021 року, лютому-червні 2022 року.
20.09.2022 Постановою НКРЕКП № 1190 (оприлюднено 21.09.2022 р.) було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої в липні 2022 року.
14.03.2023 Постановою НКРЕКП № 473 (оприлюднено 15.03.2023 р.) було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої в серпні 2022 року.
На виконання умов Договору, позивач (за договором -продавець за "зеленим" тарифом) продав, а відповідач (за договором - гарантований покупець) купив електроенергію вироблену позивачем, проте до теперішнього часу, куплена відповідачем електроенергія оплачена не у повному обсязі.
Між ТОВ "Олешківська СЕС" та ДП "Гарантований Покупець" було підписано Акти купівлі-продажу електричної енергії та акти корегування до них, відповідно до яких Сторони підтвердили та зафіксували обсяг виробленої електричної за жовтень 2021 року на суму 8 155 155,8 грн. з ПДВ, за лютий 2022 року на суму 4 009 382,35 грн. з ПДВ, за березень 2022 року на суму 2 773 035,74 грн. з ПДВ, за квітень 2022 року на суму 3 692 433,52 грн. з ПДВ, за травень 2022 року на суму 4 302 150,39 грн. з ПДВ, за червень 2022 року на суму 6 505 006,51 грн. з ПДВ, за липень 2022 року на суму 11 875 530,36 грн. з ПДВ, за серпень 2022 року на суму 9 589 586,14 грн. з ПДВ.
Станом на 16 серпня 2023 року ДП "Гарантований Покупець" лише частково сплачено грошові кошти за жовтень 2021р. на суму 7 336 484,74 грн. (згідно платіжних доручень від 13.10.2021р., 25.10.2021р., 29.10.2021р., 15.11.2021р., 28.09.2022р., 18.10.2022р.), за лютий 2022р. на суму 3 270 531,54 грн. (згідно платіжних доручень 15.02.2022р., 24.02.2022р.), за березень 2022р. на суму 479 286,36грн. (згідно платіжних доручень 29.03.2022р., 07.04.2022р.), за квітень 2022р. на суму 1 822 788, 76 грн. (згідно платіжних доручень 15.04.2022р., 25.04.2022р., 06.05.2022р., 07.12.2022р., 31.05.2023р., 15.06.2023р.), за травень 2022р. на суму 680 612, 14 грн. (згідно платіжних доручень 16.05.2022р., 25.05.2022р., 07.06.2022р.), за червень 2022р. на суму 1 478 696, 35 грн. (згідно платіжних доручень 15.06.2022р., 27.06.2022р., 07.07.2022р., 29.07.2022р., 25.08.2022р.), на липень 2022р. на суму 3 720 192, 51 грн. (згідно платіжних доручень 14.07.2022р., 25.07.2022р., 29.07.2022р.), за серпень 2022р. на суму 4 608 813, 41 грн. (згідно платіжних доручень 15.08.2022р., 25.08.2022р., 31.08.2022р.).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що розмір заборгованості перед підприємством за жовтень 2021 р. складає 818 671, 06 грн., за лютий 2022 р. складає 738 850, 81 грн., за березень 2022 р. складає 2 293 749,38 грн., за квітень 2022р. складає 1 869 644,76 грн., за травень 2022 р. складає 3 621 538,25 грн., за червень 2022 р. складає 5 026 310, 16 грн., за липень 2022р. складає 8 155 337, 85 грн., за серпень 2022 р. складає 4 981772,73 грн.
Факт купівлі відповідачем електроенергії, а також загальна вартість проданої електроенергії підтверджується підписаними Актами купівлі -продажу електроенергії між ДП "Гарантований Покупець" та ТОВ "Олешківська СЕС" за жовтень 2021 р., лютий - серпень 2022 р.
За вказаний період відповідач лише частково оплатив поставлений товар шляхом перерахування на рахунок позивача частини грошових коштів, а тому станом на 16.08.2023 р. у відповідача утворилася прострочена дебіторська заборгованість за жовтень 2021 р., лютий - серпень 2022 р. в розмірі 27 505 875,00 грн.
З огляду на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлену електричну енергію у розмірі 27 505 875,00 грн та за прострочення здійснення повної оплати за отриману електричну енергію позивач додатково просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 592 015,72 грн, 7% штрафу в розмірі 1 925 411,25 грн, 3% річних у розмірі 674 900,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 857 611,25 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що договірні зобов`язання сторін за період 2022 року пов`язані з настанням обставин непереборної сили, оскільки вони виникли в умовах дії воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022, а отже розрахунки з оплати електричної енергії за договором №1845/02/21 від 23.06.2021 на думку відповідача мають здійснюватись з повним врахуванням положень наказів Міністерства енергетики України, зокрема, Наказу № 140 від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" та Наказу № 206 від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим" тарифом".

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Рішення суду першої інстанції від 06.12.2023 оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення 27 489 075,02 грн заборгованості, 674 900,19 грн 3% річних та 1 857 611,25 грн інфляційного збільшення.
В частині закриття провадження у справі щодо стягнення заборгованості за електричну енергію за жовтень 2021 року у розмірі 16 799,98 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України та в частині незадоволених позовних вимог про стягнення пені в розмірі 6 592 015,72 грн, 7% штрафу в розмірі 1 925 411,25 грн, рішення суду сторонами не оскаржується, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу частини 3 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом є обов`язковим до укладення між виробником, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем і має відповідати типовому договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим Регулятором.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 30 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробник має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Згідно з пунктом 8 частини 9 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" підприємство зобов`язане сплачувати своєчасно та повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.
Згідно з частиною 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.
За змістом частин 4-5 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.
Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.
Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону.
Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Як вище встановлено судом, між Державним підприємством "Гарантований покупець" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" було укладено Додаткову угоди від 30.06.2019 №274/01 до договору від 17.09.2018 № 15572/01 та додаткову угоду від 12.03.2020 №488/01/20 до договору від 17.09.2018 № 13106/01, за умовами пункту 1.1 яких відповідач зобов`язався купувати всю відпущену позивачем електроенергію, вироблену за зеленим тарифом, та оплачувати її вартість відповідно до умов цього договору і законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел.
Позивач стверджував, що відповідачем не було проведено розрахунок у повному обсязі за придбану у позивача електричну енергію в жовтні 2021 року та за період часу з лютого 2022 року по серпень 2022 року.
Зі змісту ліцензії з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ "Олешківська СЕС" постановою НКРЕКП від 27.07.2018 №776 у зазначений вище період часу місцезнаходженням сонячної електростанції позивача була наступна адреса: Херсонська обл., Олешківський р-н, Виноградівська сільська рада.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Мінінтеграції від 22.12.2022 №309, Виноградівська сільська територіальна громада віднесена до тимчасово окупованих територій з 24.02.2022.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі за текстом - Закон) правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.
Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації (п. 7 ч. 11 Закону).
Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (ст. 2 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:
1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;
2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;
3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;
4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1-3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
За приписами абз. 2 ч. 3 ст. 4 Закону в умовах воєнного стану правовий режим тимчасово окупованої території, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону, визначається, змінюється і скасовується Кабінетом Міністрів України.
Частиною другою статті 13 Закону передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 131 Закону на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.
Таким чином позивач з 24 лютого 2022 року по серпень 2022 року не мав права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу.
При цьому всі підписані представниками сторін у справі акти купівлі-продажу електроенергії в період часу з 24 лютого 2022 року по серпень 2022 року є нікчемними правочинами, що не мають жодних правових наслідків (крім пов`язаних з їх недійсністю).
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, яка є подібною даній справі №910/13794/23, оскільки в ній також йдеться про діяльність, яка підпадає під ознаки, наведені в частині другій статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; окрім того, в обох справах йдеться про території окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року.
Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, до завершення розгляду якої зупинялося апеляційне провадження у даній справі №910/13794/23, не вбачала необхідності для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 про поширення положень статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Разом з цим, об`єднана палата в постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 виснувала, що у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", правовий статус тимчасово окупованої території РФ в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
Отже, за висновком об`єднаної палати підставою для відмови в позові у справі №908/1162/23, враховуючи положення статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Враховуючи викладене та приписи ст. 2 Закону, колегія суддів зазначає, що його дія розповсюджується на спірні правовідносини у даній справі.
Отже, з 24.02.2022 позивач не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання електричної енергії відповідачу.
Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача за поставлену електричну енергію в жовтні 2021 року (з урахуванням сплаченої позивачем суми боргу в розмірі 16 799,98 грн), який підтверджено актом купівлі-продажу електроенергії між ДП "Гарантований Покупець" та ТОВ "Олешківська СЕС" за жовтень 2021 року становить 801 871,08 грн.
Розмір заборгованості відповідача за поставлену електричну енергію за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 (включно), згідно наданих відповідачем даних з Системи управління ринком щодо обсягу відпуску електричної енергії по ТОВ "Олешківська СЕС" за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 (включно), становить 708 633,09 грн.
Таким чином, виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах справи доказів, беручи до уваги висновки об`єднаної палати Верховного суду, наведені в постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Олешківська СЕС" в частині стягнення з ДП "Гарантований Покупець" основної заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 1 510 504, 17 грн за поставлену електричну енергію за період жовтень 2021 року та з 01.02.2022 по 23.02.2022.
Щодо доводів апелянта, наведених в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022 при вирішенні питання розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергію у спірний період, колегія суддів зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23 та у постанові від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 зазначив, що у Наказі №140 та №206:
- мова йде про розподіл грошових коштів на оплату авансових платежів виробникам з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець";
- наказ не звільняє ДП "Гарантований покупець" від повної оплати придбаного товару;
- наказ не змінює обов`язок ДП "Гарантований покупець" здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23, дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вказаного висновку з урахуванням уточнення такого змісту:
- накази № 140 та № 206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобовязань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641;
- накази не звільняють ДП "Гарантований покупець" від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для гарантованого покупця не виконувати грошове зобовязання, передбачене умовами договору.
Поряд з цим, об`єднана палата звернула увагу на те, що Міністерство енергетики наказом № 136 від 01.04.2024 року скасувало дію Наказу № 206 від 15.06.2022 року, яким встановлювались для ДП "Гарантований покупець" мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з ВДЕ (відновлювальні джерела електроенергії) вартості отриманої електроенергії. 
Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку № 641.
Таким чином, місцевий господарський суд, дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності у відповідача обов`язку з повного виконання грошового зобовязання - оплати у розмірі 100 % вартості за поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом, що повністю узгоджується з висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.06.2024 у справі №910/4439/23.
Протилежні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду наведених вище.
Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 674 900,19 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 857 611,25 грн, колегія суддів зазначає таке.
Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних (в порядку статті 625 Цивільного кодексу України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи, що позов в частині стягнення суми основного боргу задоволено частково та стягнуто з відповідача заборгованість за поставлену електричну енергію за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 в сумі 1 510 504, 17 грн, підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення оплати вартості електричної енергії за період 24 лютого 2022 року по серпень 2022 року - відсутні.
Судом встановлено, що згідно наданого позивачем детального розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за жовтень 2021 року та лютий 2022 року, слідує, що останній здійснено стосовно простроченої суми заборгованості за період з 16.09.2022 по 16.08.2023.
Перевіряючи правильність нарахування позивачем інфляційних втрат за період з 16.09.2022 по 16.08.2023, колегія суддів констатує, що ТОВ "Олешківська СЕС" нараховуються такі втрати без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.09.2021 у справі №924/2/21 щодо необхідності заокруглювати індекс споживчих цін до десяткового числа після ком.
В постанові від 23.09.2021 у справі №924/2/21, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, Верховний Суд, перевіряючи правильність нарахування сукупного індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України, не погодився з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції) та зазначив, що такий індекс має заокруглюватися до десяткового числа після коми. Так, Верховний Суд, зокрема, зауважив, що за період з червня по жовтень 2019 року сукупний індекс інфляції складає 100%, а не 99,99% (як визначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції), а за період із травня по жовтень 2020 року при заокруглюванні до десяткового числа після коми сукупний індекс інфляції має визначатись як 101,2%, а не 101,19%, оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України.
Аналогічний висновок щодо правильності визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми, викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, постановах Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №910/4170/23, від 17.012024 у справі №910/18308/21.
Здійснивши власний розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму боргу 1 527 304,15 грн (818 671,06 грн за жовтень 2021 року + 708 633,09 грн за лютий 2022 року (01.02.2022 - 23.02.2022)), не виходячи за межі заявленого позивачем періоду нарахування (16.09.2022 по 16.08.2023), колегія суддів вважає, що стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 99 274,77 грн (1 527 304,15 грн х 106,5% - 1 527 304,15 грн = 99 274,77 грн) та 3% річних в розмірі 42 053,18 грн.
За наведених обставин, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі стосовно невірного нарахування позивачем інфляційних втрат знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.
Щодо доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, про те, що місцевий суд застосував частину 2 статті 625 ЦК України в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат без урахування висновків щодо застосування цієї норми права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, колегія суддів зазначає таке.
У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині 2 статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96 % від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.
Отже, відповідне зменшення процентів річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи № 902/417/18, а саме - встановлення процентів річних на рівні 40 % та 96 %, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у справі №910/1721/23, проценти річних нараховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі три проценти, порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних апеляційним судом не встановлено.
Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.02.2024 у справі №910/3323/23, від 07.09.2022 у справі №910/9911/21, від 21.06.2022 у справі №910/9905/21, від 07.03.2023 у справі №910/17556/21.
Колегія суддів також зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 сформувала висновок про те, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Стосовно зменшення інфляційних втрат, то Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Суд звертає увагу відповідача на те, що законом не передбачено права суду на зменшення інфляційних втрат, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 99 274,77 грн.
Отже, у суду першої інстанції не було підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Доводи скаржника про неправильне застосування судом ст. 625 ЦК України в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні шляхом часткового задоволення вимоги про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" основного боргу, що становить 1 510 504, 17 грн, інфляційних втрат, що становлять 99 274,77 грн та 3% річних, що становлять 42 053,18 грн.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/13794/23 змінити, виклавши його в наступній редакції:
"1. Провадження у справі №910/13794/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 38 555 813,41 грн в частині стягнення заборгованості за електричну енергію за жовтень 2021 року у розмірі 16 799,98 грн закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
2. Позовні вимоги задовольнити частково.
3. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" (вул. Антенна 8, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057; ідентифікаційний код 42586304) 1 510 504, 17 грн заборгованості, 42 053,18 грн 3% річних, 99 274,77 грн інфляційного збільшення та 24 777,48 грн судового збору.
4. В іншій частині позову відмовити."
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 638 319,48 грн.
Матеріали справи №910/13794/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.02.2026

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді О.М. Сибіга

Г.А. Кравчук