Заводський районний суд м. Запоріжжя 
69606 Україна м. Запоріжжя вул. Мирослава Симчича 65 тел. (099) 55-49-125
Справа № 332/6534/25
Провадження №: 3/332/117/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
06 квітня 2026 року       м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Ретинська Ю.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - 
ВСТАНОВИЛА:
25.11.2025 року о 16-30 годині, у м. Запоріжжя по вул. Скворцова, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, на що вказували: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, велась відеофіксація, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Адвокат Болтік А.С. через електронний суд подав заяву про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без участі захисника, просив провадження у справі закрити на підставі ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі зазначено, що дії працівника поліції щодо самостійного огляду особистих речей ОСОБА_1 були здійснені з грубим порушенням вимог законодавства, працівник поліції без будь-яких пояснень самостійно заліз у особисті речі ОСОБА_1 , а саме у бардачок транспортного засобу, та почав здійснювати пошук невідомих предметів. Разом з тим, працівник поліції не здійснював жодних фактичних дій, спрямованих на перевірку наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, його дії обмежуються лише формальним оголошенням про нібито наявні ознаки сп`яніння. Тобто, поліцейський безпідставно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є неприпустимим. 
Крім того ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що він неодноразово наголошував працівнику поліції, та зазначав, що перебуває на виконанні обов`язків військової служби. Зважаючи на те, що для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водію необхідно їхати разом із працівниками поліції до найближчого медичного закладу на службовому автомобілі, ОСОБА_1 фактично був би змушений залишити без нагляду військове майно та цінний вантаж, що перебував у його відповідальному зберіганні під час виконання службових обов`язків. Така ситуація створювала реальний ризик втрати або пошкодження військового майна та, як наслідок, могла спричинити загрозу державному порядку й інтересам обороноздатності, оскільки відповідальність за збереження цього майна покладена безпосередньо на військовослужбовця.
Згідно ст. 266-1 КУпАП протокол про військове адміністративне правопорушення можуть складатися лише командиром (начальником) військової частини, командиром підрозділу, який уповноважений на те командиром (начальником) військової частини; уповноваженою посадовою особою органів управління Військової служби правопорядку у ЗСУ, але ж ніяк не поліцейськими.
Також адвокат Болтік А.С. зазначив, що на даний час адміністративний протокол з підстав, визначених ст. 172-20 КУпАП в передбаченому законом порядку стосовно ОСОБА_1 складений не був, а протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього, як спеціального суб`єкта відповідальності складений працівниками поліції, а тому провадження по справі підлягає закриттю в силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. 
У відповідності ч.2 п. 27 Постанови Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (в редакції від 19.12.2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 25.11.2026 серії ЕПР1 № 523439, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; ознаки наркотичного сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 , а також інші відомості, необхідні для вирішення справи, тобто всі необхідні відомості, які визначені законом. Зокрема він складений за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що згідно ст. 130 КУпАП є самостійним складом правопорушення;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ОКЗПНД та СХЗ» ЗОР від 25.11.2025, з якого слідує, що у результаті огляду ОСОБА_1 було виявлено звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку із відмовою; 
- рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 полку УПП в Запорізькій області ДПП від 25.11.2026;
- відеозаписом, на якому зафіксовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , вимога пройти огляд у встановленому порядку (у медичному закладі) і відмова ОСОБА_1 від проходження цього огляду.
Посилання сторони захисту про відсутність у протоколі ознак сп`яніння водія, суд вважає безпідставними, оскільки у протоколі та у направленні водія на огляд зазначені такі ознаки, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Ці ж ознаки повідомив ОСОБА_1 працівник поліції після його візуального огляду, що зафіксовано на відеозаписі.
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у клопотанні про закриття адміністративного провадження також зазначив, що у зв`язку із тим, що для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водію необхідно було їхати разом із працівниками поліції до найближчого медичного закладу на службовому автомобілі, ОСОБА_1 фактично був би змушений залишити без нагляду військове майно та цінний вантаж, що перебував у його відповідальному зберіганні під час виконання службових обов`язків. Таким чином, сторона захисту, обґрунтовує поважність причини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Однак з відеозапису бодікамери поліцейського №475295 убачається, що на запитання працівника поліції, ОСОБА_1 зазначив, що зброї та вибухівки у транспортному засобі не має, а під час огляду багажного відділення ОСОБА_1 вказав, що там перебувають продукти харчування. Крім того, у транспортному засобі в якості пасажира перебував інший військовослужбовець. 
Доводи сторони захисту, щодо відсутності повноважень у працівника поліції складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже, з урахуванням положень ст. 266-1 КУпАП, протокол мав складати не співробітник поліції, а командир (начальник) військової частини, командир підрозділу, який уповноважений на те командир (начальник) військової частини; уповноважена посадова особа органів управління Військової служби правопорядку у ЗСУ, суд також вважає безпідставними.
Так, аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Крім того, слід зазначити що відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Отже, на переконання судді, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».
Таким чином, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумцій факту.
З наведеного вище, суддя дійшла висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Згідно положень ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На підставі викладеного, з урахуванням характеру скоєного правопорушення, даних про особу ОСОБА_1 , приймаючи до уваги ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст. 33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Жодних інших зауважень чи пояснень у протоколі ОСОБА_1 не зазначив та до протоколу не надав. Крім того, матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, є достатньо підстав вважати, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП., а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
При накладенні адміністративного стягнення, суд керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1  притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17000 гривень на користь держави (Отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./ 21081300 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001) із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Згідно ч.2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, ЄРДПОУ 37993783, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Суддя:        Ю.І.Ретинська