ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року
справа №380/24689/25
провадження № П/380/26037/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в
ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 р., у розмірі, збільшеному до 100000 грн, внаслідок перебування у відпустці для лікування після травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 03 березня 2025 року по 31 березня 2025 року; 
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 р., у розмірі, збільшеному до 100000 грн, внаслідок перебування у відпустці для лікування після травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 03 березня 2025 року по 31 березня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації. Зазначає, що у період з 03.03.2025 по 31.03.2025 перебував у відпустці для лікування після поранення, отриманого під час участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини. Однак за вказаний період відповідач протиправно не нарахував позивачеві додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я. Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду.
У позовній заяві позивач також зазначав про поважність причин пропуску строку на звернення до суду. 
Ухвалою від 22.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову. При цьому суд зазначив, що питання про поновлення строку на звернення до суду буде вирішуватися судом після відкриття провадження у справі з урахуванням позиції відповідача.
Відповідач 26.01.2026 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що військовою частиною НОМЕР_1 на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 168 видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 квітня 2025 року № 2251 про виплату додаткової винагороди за березень 2025 року. Наказом передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям за час лікування у зв`язку з отриманим пораненням, відповідно до визначених переліків. Витяг з додатка № 6 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 квітня 2025 року № 2251 підтверджує включення ОСОБА_1 до переліку отримувачів та встановлення йому додаткової винагороди у сумі 100000 гривень за період з 01 березня 2025 року по 31 березня 2025 року. Отже, спірний у позові проміжок часу з 03 березня 2025 року по 31 березня 2025 року повністю охоплюється місяцем, за який видано наказ про виплату та визначено розмір винагороди. Таким чином, твердження про невиплату додаткової винагороди за березень 2025 року не відповідає фактичним обставинам та спростовується письмовими доказами. У зв`язку із цим відповідач просив закрити провадження у справі № 380/24689/25 на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки спірна виплата нарахована і проведена.
Разом з відзивом представник відповідача подав клопотання, у якому просив долучити до матеріалів адміністративної справи № 380/24689/25 подані військовою частиною НОМЕР_1 письмові докази, а саме довідку Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, сформовану 23 січня 2026 року, яка підтверджує зарахування коштів ОСОБА_1 24 квітня 2025 року.
Ухвалою від 25.02.2026 суд витребував у військової частини НОМЕР_1 документи щодо проходження ОСОБА_1 військової служби у вказаній військовій частині на момент звернення до суду, а також довідки про нараховане і виплачене грошове забезпечення за 2025 рік та продовжив строк розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії на двадцять днів.
Представник відповідача 16.03.2026 подав до суду клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи витребувані докази. Окрім того, просив дослідити питання дотримання позивачем строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 25.03.2026 визнано поважними причини пропуску строку на звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, та поновлено позивачеві відповідний строк на звернення до суду. Іншою ухвалою від 25.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 12.01.2025 №128 «Про отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 під час участі в воєнних діях» встановлено, що 06 січня 2025 року стрілець-снайпер | десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 під час безпосередньої участі в бойових діях, при виконанні бойового завдання за призначенням на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора та захисту Батьківщини, поблизу села Рускоє Порєчноє Суджанського району Курської області російської федерації під час стрілецького бою отримав вибухову травму. вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом, травматичну катаракту правого ока, проникаюче наскрізне поранення грудної клітки праворуч, травматичний пневмо-гемоторакс праворуч, вогнепальне осколкове сліпе поранення обох кистей, лівого ліктьового суглобу, обох кистей, лівого стегна, правої стопи, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 10.01.2025 №154. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, екіпірований у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). В діях солдата ОСОБА_1 ознаки вчинення адміністративного (кримінального) правопорушення, самокаліцтва не вбачаються. 
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.01.2025 №61 солдат ОСОБА_1 06.01.2025 одержав вибухову травму, вогнепальне осколкове проникаюче сліпе поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом, травматична катаракта правого ока. Вогнепальне осколкове проникаюче наскрізне поранення грудної клітки праворуч, пневмогемоторакс. Вогнепальні осколкові сліпі поранення обох кистей, лівого ліктьового суглоба, лівого стегна, правої стопи, за обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу села Рускоє Порєчноє Суджанського району Курської області російської федерації під час стрілецького бою отримав поранення. Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). Фактів вчинення адміністративного чи кримінального правопорушень, самокаліцтва не виявлено. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.
У період з 07.01.2025 по 10.01.2025 позивач перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №154. Діагноз: вибухова травма (06.01.25), ВОСП проникаюче поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом. Травматична катаракта правого ока. Непроникаюче наскрізне поранення грудної клітини праворуч. Травматичний пневмо-гемоторакс праворуч. ВОСП обох кистей, лівого ліктьового суглобу. Обох кистей. Лівого стегна. Правої стопи. Стан після оперативного лікування (торакоцентез, дренування плевральної порожнини праворуч по Бюлау. ПХО ран від 07.01.24) S 21.1, S 27.2,Т 01.8,105.5, Н 26.1.
У період з 10.01.2025 по 27.01.2025 позивач проходив лікування у Київській міській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №147. Основний діагноз: проникаюче ушите поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом, ускладнена травматична (набухаюча) катаракта, підвивих кришталика І ст. правого ока. ( S05.5, Н26,2, Н27,1) Супутній діагноз: Ушкодження внаслідок військових дій спричинені іншими видами вибухів та уламків (Y36,2).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради від 03.02.2025 №23 щодо позивача було проведено медичний огляд 03.02.2025. Діагноз та постанова В.ЙК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): проникаюче ушите поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом, ускладнена травматична катаракта (набухаюча), підвивих кришталика І ст. правого ока. Оперативне лікування 14.01.2025 – ФЕК + ІОЛ, закрита вітректомія, видалення стороннього тіла, ендолазеркоагуляція, ендотампонада газоповітряною сумішшю C3F8 на правому оці. Травма тяжка (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007). Травма, поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки після травми, поранення на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 03.03.2025 №2241 щодо позивача було проведено медичний огляд 03.03.2025. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після вибухової травми (06.01.2025), вогнепального осколкового проникаючого. поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом, ускладнена травматична катаракта, підвивих кришталика правого ока, операцій: (07.01.2025) первинної хірургічної обробки проникаючого поранення рогівки, (14.01.2025) факоемульсифікації катаракти з імплантацією інтрарокулярної лінзи, закрита вітректомія, видалення стороннього тіла, ендолазеркоагуляція, ендотампонада газовою сумішшю C3F8 на правому оці у вигляді незміцнілого рубця рогівки, травматичного мідріазу, артифакії, авітрії з тимчасовим порушенням функції зору правого ока (Т90.4) Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки після травми, поранення на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 31.03.2025 №2025-0331-1108 щодо позивача було проведено медичний огляд 31.03.2025. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після вибухової травми (06.01.2025), вогнепального осколкового проникаючого поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом, ускладнена травматична катаракта, підвивих кришталика правого ока, операцій: (07.01.2025) первинної хірургічної обробки проникаючого поранення рогівки, (14.01.2025) факоемульсифікацїї катаракти з імплантацією інтрарокулярної лінзи, закрита вітректомія, видалення стороннього тіла, ендолазеркоагуляція, ендотампонада газовою сумішшю C3F8 на правому оці у вигляді незміцнілого рубця рогівки, травматичного мідріазу, артифакії, авітрії з тимчасовим порушенням функції зору правого ока (Т90.4). Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки після травми, поранення на 30 календарних днів.
Позивачеві було виплачено грошове забезпечення, зокрема, 24.04.2025, у розмірі 98 500 грн, у розмірі 22 998,35 грн та у розмірі 22 998,35 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2025 №217 солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 , колишнього оператора відділення розвідки та корегування взводу розвідки та корегування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24 липня 2025 року №96-РС за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 30 липня 2025 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому додаткову винагороду за час перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Судом також встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.04.2025 №2251 «Про виплату додаткової винагороди за березень 2025 року» (пункт 6), зокрема, виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), відповідно до додатку 6 до цього наказу. Додатком №6 до вказаного наказу визначено військовослужбовців, яким підлягали нарахування і виплата додаткової винагороди, у якому вказано також про виплату позивачеві вказаної додаткової винагороди за період з 01.03.2025 по 31.03.2025. Також з картки особового рахунку військовослужбовця за 2025 рік вбачається виплата додаткової винагороди позивачеві у розмірі 100 000 грн за час перебування у розпорядженні командира військової частини. Підставою для виплати зазначено наказ від 05.04.2025 №2251.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
У Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом міністра оборони України від 07.06.2018 №260 було прийнято Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок №260).
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення включає: -щомісячні основні види грошового забезпечення; -щомісячні додаткові види грошового забезпечення; -одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: -посадовий оклад;-оклад за військовим званням; -надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: -підвищення посадового окладу; -надбавки; -доплати; -винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; -премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: -винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; -допомоги.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, було введено воєнний стан. Строк дії Указу в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №50/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 08.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №704/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, від 20.10.2025 №793/2025, від 12.01.2026 №40/2026) з 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Підпунктом 2 пункту 4 Указу №64/2022 Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого – восьмого пункту 2 розділу IІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 217 від 07.03.2022; № 350 від 22.03.2022; № 400 від 01.04.2022; № 754 від 01.07.2022; № 793 від 07.07.2022; № 1066 від 27.09.2022; № 1146 від 08.10.2022; № 43 від 20.01.2023; № 836 від 09.08.2023; № 1001 від 15.09.2023; № 1162 від 07.11.2023; № 103 від 30.01.2024; № 419 від 12.04.2024; № 714 від 18.06.2024; № 1273 від 01.11.2024; № 1311 від 15.11.2024; № 77 від 24.01.2025, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно із пунктом 1-2 Постанови №168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Пунктом 2-1 Постанови №168 передбачено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема, 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
Пунктом 17 розділу І Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини,- виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), у тому числі за місяць початку військової служби;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23 червня 2022 року №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01 червня 2022 року.
Пунктом 2 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлюється виплата щомісячної додаткової винагороди (пропорційно з розрахунку на місяць) в розмірах:
100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях та заходах);
30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).
Згідно з п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Пунктом 7 Окремого доручення передбачено у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану.
Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм, суд доходить висновку про те, що підставою для виплати спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників) та має виплачуватися військовослужбовцям, які у тому числі перебувають на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після важкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.
З матеріалів справи судом вже встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із ненарахуванням та невиплатою, на думку позивача, додаткової винагороди за час перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням, отриманим під час участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини. 
Так, судом встановлено, що за висновком військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 03.03.2025 №2241, позивач, на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребував відпустки після травми, поранення на 30 календарних днів.
Наведене свідчить, що за періоди перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини позивачу належала виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 з розміру 100 000 грн за місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Водночас, як встановлено судом із матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.04.2025 №2251 «Про виплату додаткової винагороди за березень 2025 року» (пункт 6), зокрема, виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), відповідно до додатку 6 до цього наказу. Додатком №6 до вказаного наказу визначено військовослужбовців, яким підлягали нарахування і виплата додаткової винагороди, у якому вказано також про виплату позивачеві вказаної додаткової винагороди за період з 01.03.2025 по 31.03.2025, тобто за період, щодо якого виникли спірні правовідносини. Факт нарахування та виплати позивачеві вказаної додаткової винагороди підтверджується також карткою особового рахунку військовослужбовця за 2025 рік, з якої вбачається виплата додаткової винагороди позивачеві у розмірі 100 000 грн за час перебування у розпорядженні командира військової частини. Підставою для виплати зазначено наказ від 05.04.2025 №2251, тобто той самий наказ, яким позивачеві нараховано додаткову винагороду у спірний період. Факт нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення та додаткової винагороди за березень 2025 року підтверджується також банківською випискою, з якої вбачається нарахування позивачеві за 24.04.2025 у розмірі 98 500 грн, у розмірі 22 998,35 грн та у розмірі 22 998,35 грн.
Суд зазначає, що такий порядок нарахування грошового забезпечення не суперечить нормам законодавства, оскільки пунктом 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується:
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;
одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Також пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. 
Отже, видаючи командиром військової частини НОМЕР_1 наказу від 05.04.2025 про виплату військовослужбовцям, у тому числі позивачеві, додаткової винагороди за березень 2025 року та подальша виплата вказаної винагороди у цьому ж місяці, повністю відповідали вимогам законодавства щодо грошового забезпечення військовослужбовців. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, з приводу чого виник спір у справі, що розглядається, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки факт порушення прав позивача, які потребували б судового захисту, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.
Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
Судові витрати, на підставі вимог статті 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :
у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.