Справа № 420/38212/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:
- визнати незаконними (неправомірними) дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) щодо відмови (рішення про відмову) у призначенні пенсійного забезпечення (пенсії) за вислугою років, яке передбачене статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) №155250037302 від 28.10.2025, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відмовлено в призначенні та виплаті пенсійного забезпечення (пенсії) за вислугою років, яке передбачене статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) повторно розглянути заяву від 20.10.2025 №3082 (вебпортал) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про призначення пенсійного забезпечення (пенсії) за вислугу років, на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», із урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до загальної вислуги років повний строк навчання 4 роки, 10 місяців в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та з них 2 роки, 5 місяців, як половина строку навчання, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 01.10.2025 No 21-190зп про розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення (перерахунку) пенсій, та довідки Офісу Генерального прокурора від 01.10.2025 №21-189зп про складові грошового забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням чи перерахунком пенсії), починаючи з 20.10.2025 (дата звернення до ПФУ), у розмірі 60 % від суми його місячного грошового забезпечення, без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.10.2025 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», додавши до неї необхідний перелік документів, зокрема і документи на підтвердження його стажу в органах прокуратури та інших органах, що дає право на пенсію, згідно з ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Рішенням відповідача від 28.10.2025 року №155250037302 позивачу відмовлено в призначенні та виплаті вказаної пенсії з мотивів відсутності на день звернення, вислуги років, передбаченої ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». 
При цьому, позивач вважає, що відповідачем безпідставно не враховано період його навчання, оскільки відмітку у дипломі «з відривом від виробництва» свідчить про його навчання на денній формі навчання. Позивач також вказує, що безпідставною є відмова у зарахуванні стажу його роботи в Службі зовнішньої розвідки України з 18.01.2019 по 07.11.2019, а також періоду роботи в органах прокуратури з 15.08.2012 по 02.09.2014, оскільки такий стаж підтверджується доданими до заяви про призначення пенсії документами. Щодо зауважень відповідача відносно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення від 01.10.2025 №21-189зп, позивач вказав, що у тому ж документі є довідка (друга сторінка), на якій відображено розмір заробітної плати (грошове забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, та сторінка четверта цього ж документу, де відображені суми за будь-які 60 календарних місяців, що є правом позивача.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/38212/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, наголошуючи, серед іншого, що позивачу було правомірно відмовлено в призначенні та виплаті вказаної пенсії з мотивів відсутності на день звернення вислуги років, передбаченої ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Позивачем до суду надано відповідь на відзив, та зазначено, що відзив на позовну заяву не містить жодних контраргументів, пояснень, доказів, які б заперечували або спростовували суть позовних вимог та є шаблонним. Окремо позивач звернув увагу, що відзив було подано у вихідний день та особою, яка не підтвердила свої повноваження на подання відзиву, з огляду на що позивач вказав на відсутність підстав для врахування відомостей, зазначених у відзиві, під час вирішення справи по суті.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 31 березня 2015 року.
Згідно диплому спеціаліста НОМЕР_3 від 27.06.2002 року та додатку до вказаного диплома серії НОМЕР_4 , у період з 01.09.1997 року до 27.06.2002 року, ОСОБА_1 отримав у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юриста, офіцера військового управління тактичного рівня ; термін навчання – 4 роки 10 місяців, форма навчання: «з відривом від виробництва».
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 , позивач призваний на військову службу 01.08.2001 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військову присягу прийняв 12.09.2001 року, та проходив військову службу з 27.06.2002 (наказ Міністерства оборони України від 27.06.2002 № 308) до 08.08.2003 (наказ Міністерства оборони України від 08.08.2003 № 09.
Згідно послужного списку позивача (особовий номер НОМЕР_1 ), стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури складає 14 років 4 місяці 29 днів; у тому числі військова служба в органах прокуратури з 08.08.2003 (наказ Міністерства оборони України від 08.08.2003 № 09) до 14.08.2012 (наказ військового прокурора Західного регіону України від 10.08.2012 № 10-к), з 03.09.2014 (наказ Генеральної прокуратури України від 03.09.2014 № 10-вк) до 05.01.2018 (наказ військового прокурора Південного регіону України від 05.01.2018 № 20-к); робота в органах прокуратури з 15.08.2012 (наказ військового прокурора Західного регіону України від 10.08.2012 № 10-к) до 02.09.2014 (наказ військового прокурора Західного регіону України від 02.09.2014 №793к).
В подальшому, позивач проходив військову службу в Службі зовнішньої розвідки України з 18.01.2019 (наказ Голови СЗР України від 18.01.2019 № 46-ос) до 07.11.2019 (наказ Голови СЗР України від 11.11.2019 № 1196-oc).
З 08.11.2019 року позивач проходить військову службу в Службі безпеки України (наказ Голови Служби безпеки України від 11.11.2019 № 1540-ос), що підтверджується довідкою СБУ в Одеській області від 21.07.2025 №65/14/сп-446 та указами Президента України №822/2019, №462/2020, №497/2020, №631/2022).
20.10.2025 року ОСОБА_1 через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся із про призначення пенсії за вислугою років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
До вказаної заяви було додано: копію паспорту, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копію військового квитка, копію трудової книжки, копії свідоцтв про народження дітей, копію свідоцтва про шлюб, копії дипломів про вищу освіту, посвідчення УБД, послужний список, витяг з протоколу обрахування стажу за вислугою років (до 2017 року), довідку Офісу Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошове забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, довідку про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), що враховується для перерахунку пенсій, Довідку Служби зовнішньої розвідки та Служби безпеки України в Одеській області про вислугу років.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №155250037302 від 28 жовтня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив наступне:
«Згідно наданих документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, копія диплому, копія послужного списку) стаж роботи на посадах прокурорів складає 12 років 2 місяці 23 дні, за вислугу років – 20 років 18 днів.
Не враховано до стажу за вислугу років:
- половина періоду навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, оскільки надано копію диплому, що є порушенням вимоги п. 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із змінами), та відсутня інформація про навчання на денній формі на юридичному факультеті;
- період служби в Службі зовнішньої розвідки України з 18.01.2019 по 07.11.2019 (відсутній документ про проходження служби).
Не враховано до спеціального стажу період роботи в органах прокуратури з 15.08.2012 по 02.09.2014 (відсутня інформація про займані посади).
Довідка про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) від 01.10.2025 № 21-189зп надана в копії, що є порушенням вимоги п. 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із змінами), та видана станом на червень 2017 року, що не відповідає вимогам частини 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (не за останньою займаною прокурорською посадою)».
Вважаючи протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії є такими, що підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Підстави та порядок призначення пенсії працівників прокуратури врегульоване статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі – Закон № 1697-VII).
Статтею 15 Закону № 1697-VII визначено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; прокурор Офісу Генерального прокурора; прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор - стажист окружної прокуратури).
Частиною першою статті 86 Закону № 1697-VII визначено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Згідно приписів частини третьої статті 86 Закону № 1697-VII, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Відповідно до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури – відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Також частиною 8 вказаної статті визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята статті 86 Закону № 1697-VII).
Відповідач, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, зазначив про відсутність стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до положень статті 86 Закону № 1697-VII, вказавши, що стаж роботи позивача на посадах прокурорів складає 12 років 2 місяці 23 дні, за вислугу років – 20 років 18 днів.
Щодо не зарахування половини строку навчання позивача в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року ( в редакції, чинній на момент здобуття позивачем вищої юридичної освіти), до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. 
Частиною шостою статті 86 Закону № 1697-VII прямо передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.
Частиною 2 ст. 9 чинного Закону України «Про освіту» визначено, що очна (денна, вечірня) форма здобуття освіти - це спосіб організації навчання здобувачів освіти, що передбачає їх безпосередню участь в освітньому процесі.
Натомість, ч. 3 ст. 42 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII (в редакції, чинній на момент здобуття позивачем вищої юридичної освіти), підготовка фахівців у вищих закладах освіти може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.
За таких обставин, оскільки згідно додатку до диплома позивача серії НОМЕР_4 , термін навчання – 4 роки 10 місяців, форма навчання: «з відривом від виробництва», що фактично відповідає денній формі навчання, суд зазначає, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1697-VII, підлягає врахуванню половина строку навчання позивача у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого а саме 2 роки і 5 місяців. Зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав для задоволення позову в частині зарахування вказаного страхового стажу в повному обсязі, у тому числі половини строку навчання для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 1697-VII.
Щодо не зарахування періоду служби позивача в Службі зовнішньої розвідки України з 18.01.2019 по 07.11.2019 року, суд зазначає, що такий стаж підтверджується відповідною довідкою СБУ в Одеській області від 21.07.2025 №65/14/сп-446, яка, при цьому, була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.
До того ж, пунктом 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. 
Водночас, суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження звернення Пенсійного фонду України в м. Києві, у тому числі, до Служби зовнішньої розвідки України з метою перевірки достовірності відомостей щодо періодів роботи позивача в зазначеному органі.
Натомість, як з`ясовано судом, період служби позивача в Службі зовнішньої розвідки України з 18.01.2019 по 07.11.2019 року підтверджується також листом Служби зовнішньої розвідки України №3/3/380-с/Н від 10.11.2025 року та довідкою Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №366 від 06.11.2025 року, наявними у матеріалах справи.
Щодо не врахування до спеціального стажу період роботи в органах прокуратури з 15.08.2012 по 02.09.2014 року з огляду на відсутність займаних посад, суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, з 15.08.2012 до 02.09.2014 позивач працював в органах прокуратури на посадах старшого прокурора відділу захисту прав свобод громадян та інтересів прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері та начальника слідчого відділу слідчого управління прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. Оскільки вказані посади віднесені до прокурорсько-слідчих посад, що підтверджується зокрема витягом з протоколу засідання комісії по встановленню трудового стажу №539/в, який надавався разом із заявою про призначення пенсії, неврахування вказаного періоду роботи позивача в органах прокуратури до спеціального стажу є неправомірним.
Щодо зауважень відповідача відносно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) від 01.10.2025 № 21-189зп, суд зазначає наступне.
По-перше, як вже було зазначено, ч.3 ст. 86 Закону № 1697-VII визначено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Таким чином, посилання відповідача, що розмір заробітної плати має обчислюватись саме за останньою займаною позивачем прокурорською посадою не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.
По-друге, позивач, як учасник бойових дій та ветеран війни, згідно ч.8 ст. 86 Закону № 1697-VII, має право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від того, чи працював він в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Враховуючи викладене, суд зазначає що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за вислугою років мав стаж роботи на прокурорських та прирівняних посадах, з урахуванням половини строку його навчання, щонайменше 15 років, що свідчить про його право на призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону №1697-VII.
З огляду на викладене, рішення Головного відповідача №155250037302 від 28 жовтня 2025 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання ефективного захисту порушених прав позивача, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
У постанові від 05.09.2018 у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Таким чином, беручи до уваги наведене, оскільки пенсійним органом відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років саме з мотивів відсутності необхідного стажу, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», та вирішити питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.
При цьому, враховуючи вище окреслені висновки суду, та визначений судом як належний наразі спосіб захисту порушеного права позивача, не є ґрунтовною, та, як наслідок, не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_2 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами повторного розгляду заяви призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 01.10.2025 №21-190зп про розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення (перерахунку) пенсій, та довідки Офісу Генерального прокурора від 01.10.2025 №21-189зп про складові грошового забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням чи перерахунком пенсії), починаючи з 20.10.2025 (дата звернення до ПФУ), у розмірі 60 % від суми його місячного грошового забезпечення, без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років, адже є передчасною.
Крім того, з огляду на висновки суду в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №155250037302 від 28 жовтня 2025 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», визнання протиправними дій пенсійного органу щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугою років не є належним способом захисту порушених прав позивача, позаяк фактично предметом оскарження в цій частині є саме Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №155250037302 від 28 жовтня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Разом із тим, суд відхиляє посилання позивача на подання відзиву на позовну заяву особою, яка не підтвердила свої повноваження на подання відзиву, оскільки до відзиву на позовну заяву додано електронну довіреність, сформовану в системі «Електронний Суд», якою представника уповноважено представляти інтереси відповідача в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. При цьому, суд зазначає, що питання повноважень та юридичної сили документів, створених у підсистемі «Електронний суд», неодноразово досліджувалося Верховним Судом у постановах від 19 жовтня 2021 року у справі №640/32183/20, від 20 грудня 2021 року у справі №560/9405/21, від 29 червня 2023 року у справі №340/807/21, від 27 березня 2024 року у справі №201/5028/23, від 25 січня 2023 року у справі №235/8501/21 та інших.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню частково, з вище окреслених підстав.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, ст. ст. 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №155250037302 від 28 жовтня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до загальної вислуги років повний строк навчання 4 роки 10 місяців в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, з яких 2 роки 5 місяців, як половина строку навчання, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2025 №3082 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.
5. В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково
31.03.2026