справа № 274/1353/26
провадження № 2/0274/1741/26

Рішення 
Іменем України 
16.03.2026 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бердичівської міської ради Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом -

в с т а н о в и в :

Позивачки, в інтересах яких діє адвокат Ковальчук А.О., звернулися в суд з позовною заявою згідно якої просять:
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий номер якої 1810400000:01:013:0401, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий номер якої 1810400000:01:013:0401, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.01.2022 року до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М., з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/4 частку земельної ділянки АДРЕСА_1 , після смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась його донька - ОСОБА_1 .
Також 21.02.2022 року до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М., з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/4 частку земельної ділянки АДРЕСА_1 , після смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась його донька - ОСОБА_2 . 
12.01.2022 року приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Пашинським О.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки номер АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться в спільній сумісній власності з ОСОБА_3 , частка ОСОБА_4 не виділена.
21.02.2022 року приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Пашинським О.М. було також відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки номер АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться в спільній сумісній власності з ОСОБА_3 , частка ОСОБА_4 не виділена. 
Вказують, що оскільки спірна земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності ( розмір частки 1/1) та розмір частки кожного співвласника не визначено, вони вимушені звертатися до суду з даним позовом.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано матеріали спадкової справи №119/2020 від 24.11.2020 щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 54).
Представник позивачок - адвокат Ковальчук А.О. на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачок, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. 
Представник відповідача - Бердичівської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу у його відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Не заперечує проти винесення рішення в підготовчому засіданні.
Заяви сторін долучено до матеріалів справи.  
Відповідно до положень ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як передбачено ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03.10.2020 року (копія матеріалів спадкової справи).
12.01.2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М., з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/4 частку земельної ділянки АДРЕСА_1 , після смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (матеріали спадкової справи).
21.02.2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М., з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/4 частку земельної ділянки АДРЕСА_1 , після смерті - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (матеріали спадкової справи).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 328 від 21.02.2022 року, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68625419 від 21.02.2022 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №300607209 від 21.02.2022 ОСОБА_1 отримала в 1/2 частці 51/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 26.11.1966 року виконавчим комітетом Бердичівської міської ради депутатів трудящих, зареєстрованого в Бердичівському міжміському бюро технічної інвентаризації, номер запису: 3326, в книзі № 32 (а.с.15-17).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 327 від 21.02.2322 року, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68625361 від 21.02.2022 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №300607011 від 21.02.2022 ОСОБА_2 отримала в 1/2 частці 51/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 26.11.1966 року виконавчим комітетом Бердичівської міської ради депутатів трудящих, зареєстрованого в Бердичівському міжміському бюро технічної інвентаризації, номер запису: 3326, в книзі № 32 (а.с.18-20). 
12.01.2022 року постановою приватного нотаріусу Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. №6/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки номер АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться в спільній сумісній власності з ОСОБА_3 , частка ОСОБА_4 не виділена (а.с.12).
21.02.2022 року постановою приватного нотаріусу Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. №41/02-31 було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки номер АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться в спільній сумісній власності з ОСОБА_3 , частка ОСОБА_4 не виділена (а.с.13).
Згідно довідки приватного нотаріусу Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. від 04.12.2025 б/н/02-14, згідно заведеної спадкової справи №119/2020 спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 , 1946 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14).
24.12.2019 року рішенням Бердичівської міської ради № 1070 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, кадастровий номер якої: 1810400000:01:013:0401, загальною площею 1000 кв.м. у спільну сумісну власність (а.с.30).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №196366848 від 15.01.2020 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №294608284 земельна ділянка кадастровий номер: 1810400000:01:013:0401, загальною площею 0,1 га перебуває у спільній сумісній власності. Розмір частки 1/1. Власники: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.31 - 32).
Маючи намір здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер: 1810400000:01:013:0401, загальною площею 1000 кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 18.02.2320 року здійснили нотаріальне оформлення заяв №897 та № 878 про поділ даної земельної ділянки без зміни її цільового призначення (а.с.43).
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1810266262019 від 10.09.2019 земельна ділянка кадастровий номер: 1810400000:01:013:0401, загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 має призначення: 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.33-35).
27.01.2022 на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 КП "Бердичівське МБТІ" Житомирської обласної ради було виготовлено технічні паспорти на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-29). 
Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 17.02.2026 року, вартість даної земельної ділянки становить 55 438 грн 88 коп (а.с.45 - 46).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України встановлено до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувана, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі ( ч. 2 ст. 120 ЗК України). 
За висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №200/606/18: « ...., чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від земельних ділянок, на яких вони розміщені, відбувся за радянських часів з ідеологічних мотивів. Під впливом тодішньої ідеології панувало уявлення, що особи можуть мати право власності на об`єкти нерухомості, але не на земельні ділянки, на яких вони розташовані. Так, Конституцією УРСР 1978 року (частина друга статті 11) було передбачено, що земля є у виключній власності держави.
Внаслідок такого підходу існує значна кількість об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності приватних осіб, розташованих на землях державної та комунальної власності, причому земельні ділянки під цими об`єктами можуть бути несформованими. Водночас намір законодавця подолати такий штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від землі не викликає сумніву. Тому в разі, якщо право власності на об`єкт нерухомості та на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, належать одній особі, подальше відчуження об`єкта нерухомості окремо від земельної ділянки, а також земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості не допускається".
Відповідно до частини першої та четвертої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У відповідності до ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства визначено справедливість, добросовісність та розумність.
Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивачки дійсно є спадкоємицями за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняли своєчасно, тому необхідно визнати за ними право власності на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку кадастровий номер: 1810400000:01:013:0401, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 , в розмірі по 1/4 частки за кожною. 
Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 200, 206, 211,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бердичівської міської ради Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий номер 1810400000:01:013:0401, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий номер 1810400000:01:013:0401, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.   Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2026 року 

Суддя Т.М. Вдовиченко