ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 729/1108/25
Головуючий у першій інстанції - Бойко В. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/696/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Мамонової О.Є.,
суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року АТ «Сенс Банк» (далі - банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на його користь заборгованість в сумі 34 901,99 грн, з яких 22 048,91 грн - прострочено тіло кредиту, 12 712,26 грн - відсотки за користування кредитом, 140,82 грн - овердрафт, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 3 339,81 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.02.2022 ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулась до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Банк зазначав, що позичальниця також підписала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «1124», направленого їй 01.02.2022 на номер телефону: НОМЕР_1 .
Указував, що електронним цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора позичальниця підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позичальника та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позичальника, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі.
Заявник зазначав, що банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Відповідачка кредитну картку активувала та активно користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку.
Наголошував, що відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 34 901,99 грн, з яких: 
- 22 048,91 грн - прострочено тіло кредиту; 
- 12 712,26 грн - відсотки за користування кредитом;
- 140,82 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість).
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. 

Заочним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10.12.2025 у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, судові витрати покласти на відповідачку. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 підписала договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: Текст повідомлення для проведення ідентифікації «Shanovniy Kliente! Kod pidtverdzennia zgody na oformlennia kartky 1124»; дата відправки позичальнику - 01.02.2022; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_1. Таким чином, між сторонами, шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, в електронній формі укладено кредитний договір - Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Банк зазначає, що 01.02.2022 відповідно до умов договору, кредитні кошти були надані шляхом встановлення кредитного ліміту в сумі 30 000 грн на рахунок НОМЕР_2 , що підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою за період з 01.02.2022 по 10.04.2025.
Указує, що з виписки вбачається систематичне використання кредитних коштів від дати укладення договору, що безперечно свідчить про те, що відповідачка була повністю обізнана з умовами кредитування, активувала кредитну картку та свідомо користувалася наданими банком кредитними коштами.
Наголошує, що зі змісту договору від 01.02.2022 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, його оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Уважає, що висновки суду про відсутність належних доказів повідомлення відповідачці умов кредитування, спростовуються фактичним використанням нею кредитних коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справ не містять належних і допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, не надано доказів про надання позивачу кредитних коштів. 
Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду апеляційний суд не може зважаючи на наступне. 

Судом у справі встановлено, що 01.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала паспорт споживчого кредиту, шляхом введення коду 1124 (а.с. 10-11), в якому зазначені основні умови кредитування. Дата надання інформації 01.02.2022. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 03.03.2022. 
У пункті 7 паспорту споживчого кредиту від 01.02.2022, зокрема, зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки платоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. 
Згідно з акцептом пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії між АТ «Альфа Банк» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» (а.с. 11 зворот - 12).
Відповідно до п. 1 акцепту тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. 
Клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Реквізити рахунку будуть повідомлені клієнту окремо. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта VISA Platinum строком дії 5 років з моменту випуску (п. 2 акцепту).
Сума встановленої кредитної лінії складає 30 000 грн. Максимальний ліміт кредиту складає 200 000 грн. Процентну ставку за користування кредитною лінією для торгових операцій пропонує встановити у розмірі 0,01% та/або операцій зняття готівки пропонує встановити у розмірі 37%. Тип процентної ставки - фіксована. Зміна процентної ставки за користування кредитної лінії можлива за умови укладення між сторонами відповідної угоди (п. 3 акцепту). 
Проте акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не підписано ОСОБА_1 , тобто відсутні докази про прийняття пропозиції про укладення (акцепту) договору з боку відповідачки.
На підтвердження підписання акцепту позивачем надано довідку про ідентифікацію, згідно з якою клієнт ОСОБА_1 ідентифікована АТ «Сенс БанкКлієнт ініціював процес активації картки із використанням системи «Інтернет-сервісу «My Alfa-bank» та отримав від банку ОТП-пароль - аналог ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду). Текст повідомлення: «Shanovniy Kliente! Kod pidtverdzennia zgody na oformlennia kartky 1124». Дата відправки 01.02.2022. Номер телефону, на який було відправлено повідомлення НОМЕР_1 (а.с. 13).
Матеріали справи містять довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, однак дана довідка не містить підпису вкладника та інформації про вкладника (а.с. 9). 
Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за період з 01.02.2022 по 10.04.2025 - ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою, знімала готівку та здійснювала покупки. Залишок на рахунку станом на 10.04.2025 -13 105 грн (а.с. 14-16).
12.08.2022 позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено статут АТ «Сенс Банк», згідно з положеннями якого АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 (а.с. 21-22). 
З метою досудового врегулювання спору АТ «Сенс Банк» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушень, в якій товариство повідомило відповідачку про наявність заборгованості за кредитним договором № 632297598, яка станом на 21.04.2025 становить 35 130,09 грн. Відповідачці пропонувалося протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги погасити заборгованість (а.с. 18-20).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Отже із аналізу вищезазначених норм матеріального права суд робить висновок, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).
З копії акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказаний договір не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Вищевказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що ОСОБА_1 виявила волю на укладення кредитного договору з АТ «Альфа Банк», заборгованість за яким є предметом розгляду судом даної справи.
Помилковим є посилання апеляційної скарги на довідку про ідентифікацію.
Так, у тексті акцепту договору не зазначено, що його підписано ОСОБА_1 , як це зокрема зроблено у паспорті споживчого кредиту, указана довідка про ідентифікацію підписана виключно представником АТ «Сенс Банк» та не містять ні дати складання довідки, ні дати підпису ідентифікатором, лише дату відправки зазначеного ідентифікатора. 
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу і на те, що дата підпису відсутня і у самому акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Підписання відповідачкою 01.02.2022 паспорту споживчого кредиту не може бути доказом укладення кредитного договору та не є підставою уважати, що ОСОБА_1 ознайомлена з його умовами. Так, у п. 7 паспорту споживчого кредиту передбачено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки платоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. 
Стаття 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 дійшла висновку про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
За таких обставин, саме по собі підписання відповідачкою паспорту споживчого кредиту не може свідчити про погодження сторонами умов кредитного договору. Наявність паспорту споживчого кредиту свідчить про попереднє переддоговірне ознайомлення особи з необхідною інформацією перед укладенням правочину.
Розрахунок кредитної заборгованості, наданий АТ «Сенс Банк», не є доказом розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору на заявлених позивачем умовах.
Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б апеляційному суду перевірити, чи видавалися відповідачці кредитні кошти у зазначеному в позові розміру, на який строк, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі №219/1704/17.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити умови, на яких укладено кредитний договір, таким чином районний суд дійшов правильного висновку про недоведеність факту укладення між сторонами кредитного договору.
Разом з тим, надані позивачем докази свідчать про те, що ОСОБА_1 скористалася банківськими послугами.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаною норою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, колегія суддів уважає встановленим факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами, про що свідчить виписка по рахунку останньої за період з 01.02.2022 по 10.04.2025, з якої вбачається, що залишок по рахунку станом на 10.04.2025 становить -13 105 грн.
Отже, з огляду на те, що відповідачка фактично отримала та використовувала надані позивачем кошти та у добровільному порядку їх не повернула, АТ «Сенс Банк» має право на стягнення фактично отриманої ОСОБА_1 суми, яка відповідно до виписки по рахунку становить 13 105 грн. 
Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга АТ «Сенс Банк» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10.12.2025 - скасуванню із ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості у сумі 13 105 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи зазначене, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій, оплата яких підтверджена квитанціями (а.с. 1, 78 зворот).
Апеляційним судом позовну заяву АТ «Сенс Банк» задоволено частково на суму 13 105 грн, що становить 37,55 % від ціни позову, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню 909,61 грн (2422,40 грн х 37,55%) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1 364,42 грн (3633,60 грн х 37,55 %) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, а всього 2274,03 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Сенс Банк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 13 105 грн заборгованості та 2 274 грн 03 коп. судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій, а всього 15 379,03 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька 

Н.В. Шитченко