Справа № 127/30808/25
Провадження № 2/127/6816/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026  м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
за участю представника позивача Блізнєцова Д.Є.,
представника відповідача Якименка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант»(02100 м. Київ, вул. Г. Тороповського, 14), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, та не сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, та не сплаченого страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що  20.03.2025 року у м. Вінниці по вул. Пирогова, 72 за участю належного їй автомобіля SUZUKI SWIFT д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої її транспортному засобу завдано механічних пошкоджень.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2025 року у справі №127/9172/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило ДТП.
Цивільно-правова відповідальність останнього на момент події була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля, підтверджена рахунком-фактурою № ДПС22-1543 від 25.03.2025 року, актом виконаних робіт № ДПТ02504676 від 22.07.2025 року та фіскальними чеками, становить 126 744,00 грн, однак страховиком 17.06.2025 року виплачено лише 83 354,10 грн, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» невиплачену частину страхового відшкодування у сумі 43 389,90 грн.
Крім того, на підставі висновку експерта №104 від 31.07.2025 року визначено величину втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 31 188,71 грн, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2 як особи, винної у заподіянні шкоди, а також 10 000,00 грн моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 та неповної виплати страхового відшкодування їй завдано майнових збитків і душевних страждань.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції, заявлені вимоги підтримав, за обставин, викладених в позові, просить суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Якименко О.В. позов не визнав, надав суду пояснення, аналогічні викладені у відзиві.
Представник ТДВ СК "Альфа-Гарант" в судове засідання не з"явився по невідомій суду причині.
Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі матеріалів.
24.03.2026р. на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Відповідач заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення втрати товарної вартості автомобіля, моральної шкоди та судових витрат, зазначаючи, що сама по собі втрата товарної вартості може відшкодовуватись лише за наявності доведеного погіршення зовнішнього вигляду, експлуатаційних характеристик або зниження довговічності транспортного засобу, що має бути підтверджено належними доказами та встановлено відповідно до Методики товарознавчої експертизи При цьому відповідач вказує, що проведені ремонтні роботи не призвели до таких наслідків, а окремі випадки ремонту взагалі не передбачають нарахування втрати товарної вартості, тому висновок експерта є формальним, необґрунтованим та не враховує фактичного стану автомобіля після ремонту, враховуючи, що автомобіль був відремонтований 22.07.2025р., а експертиза проводилась без огляду автомобіля, в зв"язку з його відновленням в умовах СТО.
Також відповідач заперечує проти стягнення моральної шкоди, посилаючись на відсутність доказів її заподіяння, причинно-наслідкового зв`язку та розміру, зазначаючи, що наведені позивачем обставини є припущеннями, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі як безпідставного.
31.03.2026р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_3 , в якому зазначається, що позивач ОСОБА_1 заперечує доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника. Позивач спростовує посилання відповідача на складний матеріальний стан, вказуючи, що останній володіє транспортним засобом значної вартості, що виключає доводи про його неспроможність Щодо втрати товарної вартості автомобіля позивач зазначає, що вона визначена відповідно до вимог Методики та підтверджена належним і допустимим доказом — висновком судового експерта, яким встановлено розмір ВТВ у сумі 31 188,71 грн, що входить до матеріального збитку, при цьому експертиза проведена у межах допустимих процедур, навіть за відсутності огляду автомобіля, на підставі матеріалів справи, що не суперечить вимогам законодавства.
Доводи відповідача про відсутність впливу ремонту на зовнішній вигляд та експлуатаційні характеристики транспортного засобу є голослівними та не підтверджені жодними доказами, а також не спростовують висновків експерта. Крім того, позивач вказує, що заперечення щодо моральної шкоди є безпідставними, оскільки правові висновки Верховного Суду свідчать про можливість її відшкодування у подібних правовідносинах, а відповідач не надав доказів, які б виключали її наявність.
Також зазначається, що оцінка висновку експерта не може здійснюватися довільно стороною без подання альтернативного експертного дослідження, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Суд встановив, що 20 березня 2025 року у м. Вінниці по вул. Пирогова, 72, за участю автомобіля позивачки ОСОБА_1 SUZUKI SWIFT д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля відповідача ОСОБА_2 NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу позивача завдано механічних пошкоджень.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року у справі № 127/9172/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що спричинило ДТП (а.с.36).
Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення, не доводяться повторно.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент події була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, Поліс №224717101 ( а.с.35,116).
Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, підтверджена:
рахунком-фактурою № ДПС22-1543 від 25.03.2025р. ( а.с.28); 
актом виконаних робіт № ДПТ02504676 від 22.07.2025р.(а.с.25);
Фіскальними чеками на суму 126 744,00 ( а.с.21,23,24,27).
Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля SUZUKI SWIFT д.н.з. НОМЕР_1  в сумі 126 744,00 грн. позивачем документально підтверджена.
На виконання договірних зобов`язань із страхувальником автомобіля марки NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_2 на час ДПТ (був наявний дійсний страховий поліс №224717101) страховою компанією ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивачу було виплачено у відповідності до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування у загальному розмірі 83354,10 грн. (а.с.30).
Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №224717101, ліміт відповідальності страховика за майнову шкоду потерпілому становить 160 000 грн. ( а.с.116).
Страховиком 17 червня 2025 року виплачено лише 83 354,10 грн, що є неповним виконанням своїх зобов`язань.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Відповідно до ст. 3 даного Закону учасниками ринку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, потерпілі особи (їхні законні представники, спадкоємці, правонаступники), інші особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, страховики, надавачі супровідних послуг на ринку страхування, МТСБУ. Страхувальники, які є фізичними особами, інші фізичні особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, фізичні особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, є споживачами у значенні, наведеному в Законі України "Про страхування".
Відповідно до ст. 4 Закону, предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 35 даного Закону ( в редакції на момент ДТП), особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована та яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, має право протягом одного року з дати настання дорожньо-транспортної пригоди звернутися до страховика, який застрахував відповідальність такої особи, а особа, відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", - до МТСБУ, із заявою про компенсацію своїх витрат з відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров`ю, життю та/або майну потерпілої особи, визначених відповідно до цього Закону, якщо такі витрати здійснені за згодою страховика (МТСБУ) або на виконання рішення суду у справі, в якій учасником був страховик (МТСБУ).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пункт 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, за викладених обставин, з ТДВ «СК « Альфа-Гарант» підлягає стягненню на користь позивача різниця несплаченого страхового відшкодування в розмірі 43 389,90 грн.
Згідно висновку експерта № 104 від 31.07.2025р. визначено величину втрати товарної вартості автомобіля позивача у розмірі 31 188,71 грн. ( а.с.8-20).
Вказаний висновок складений особою, яка має належну кваліфікацію судового експерта, відповідну спеціальність, чинні сертифікати та включена до державного реєстру оцінювачів, що підтверджує її компетентність у сфері визначення розміру матеріального збитку та втрати товарної вартості транспортних засобів.
Зі змісту висновку вбачається, що експертом:
використано положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ;
наведено вихідні дані (ідентифікаційні характеристики ТЗ, пробіг, дата введення в експлуатацію, обсяг пошкоджень);
застосовано розрахункові формули, передбачені Методикою;
визначено ринкову вартість транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту та розраховано коефіцієнти, необхідні для визначення ВТВ;
зроблено підсумковий розрахунок втрати товарної вартості у розмірі 31 188,71 грн.
Доводи відповідача про недопустимість висновку з підстав відсутності огляду транспортного засобу суд оцінює критично, оскільки відповідно до положень Методики проведення товарознавчої експертизи допускається проведення дослідження за наявними матеріалами (документами, актами огляду, фотофіксацією), якщо об`єкт на момент дослідження відновлений.
При цьому суд враховує, що висновок містить посилання на конкретні документи (акти виконаних робіт, протокол огляду ТЗ), відповідачем не надано альтернативного експертного висновку, клопотання про призначення судової експертизи у справі не заявлялося, висновок є послідовним, логічним та узгоджується з іншими доказами у справі.
Суд також враховує, що положення  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначає обсяг страхової (регламентної) виплати та регулюють правовідносини між потерпілим та страховиком, однак не обмежують обсяг деліктної відповідальності особи, яка безпосередньо завдала шкоду.
Невідшкодування страховиком втрати товарної вартості транспортного засобу не звільняє відповідача як завдавача шкоди від обов`язку повного відшкодування заподіяних збитків.
Згідно з пунктом 2.4. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджених Наказом Міністерстваюстиції України,Фондом державного майна України24.11.2003р.№ 142/5/2092 (далі - «Методика»), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.
Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.
Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.
Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.
Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Таким чином, суд дійшов висновку, що втрата товарної вартості транспортного засобу SUZUKI SWIFT д.н.з. НОМЕР_1 - є складовою реальних збитків та підлягає відкодуванню відповідачем ОСОБА_2 у повному обсязі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 року в справі № 214/7462/20 Верховний Суд висловив правову позицію стосовно тягаря доказування в сфері компенсації моральної шкоди. Зокрема, у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування - позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини.
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
В наведеній постанові Верховний Суд стосовно справи, яка була предметом його розгляду, безпосередньо зазначав:
«Позивач вказував, що через пошкодження його транспортного засобу він зазнав моральної шкоди. Неправомірні дії відповідачів призвели до його душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Тобто, при заявлені вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди позивач не пов`язував наявність моральної шкоди у зв`язку із каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому відшкодування моральної шкоди має відбуватися на підставі частини першої статті 1167 ЦК України».
З матеріалів справи вбачається, що позивачка в повному обсязі не довела протиправність поведінки завдавача шкоди та належним чином не аргументувала, як саме вказана поведінка та її наслідки негативно вплинули на її життя, змусили її вчиняти дії, які виходять за межі звичайної її поведінки, докладати зусиль для відновлення її прав у визначеному позивачкою розмірі 10000 грн.
При цьому, суд вважає, що з урахуванням характеру моральної шкоди, яка може як мати зовнішні докази її спричинення, так і полягати виключно в душевних стражданнях, які не зафіксовані окремими об`єктами об`єктивного середовища, однак при цьому фактично існують, свідчить про достатнє обґрунтування наявності моральної шкоди позивачці у розмірі 3000 грн., що відповідає принципам розумності і справедливості, а також є достатнім для компенсації спричиненої моральної шкоди.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення.
Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Суд дійшов висновку, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , а саме скоєння ним ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача, останній була завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних її стражданнях, вимушених змін у її житті та необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя.
Також на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України,  ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант»(02100 м. Київ, вул. Г. Тороповського, 14), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, та не сплаченого страхового відшкодування – задовольнити частковою.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант»(02100 м. Київ, вул. Г. Тороповського, 14) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) несплачене страхове відшкодування в розмірі 43 389 ( сорок три тисячі триста вісімдесят дев`ять )грн. 90 коп. та 3038,29 грн. судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) збитки в розмірі 31 188 ( тридцять одна тисяча сто вісімдесят вісім ) грн., 00 коп., моральної шкоди в розмірі 3000 ( три тисячі) грн. та 2884,11 грн. судових витрат.
В решті вимог- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 15.04.2026 року.

Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ). 
Відповідачі: Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант», ЄДРПОУ: 32382598, (02100 м. Київ, вул. Г. Тороповського, 14).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: