Унікальний номер справи 357/14658/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6843/2026
Головуючий у суді першої інстанції В. П. Цукуров
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

06 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони

позивач ОСОБА_1 
відповідач Акціонерне товариство «ІДЕЯ БАНК»
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю
«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», подану представником Жовтонецьким Віктором Миколайовичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2025 року в частині його оскарження, ухвалене у складі судді Цукурова В. П., в примішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим у подальшому, до АТ «ІДЕЯ БАНК», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О. М. від 29.10.2018 №2236 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» грошових коштів у загальній сумі 35 570,61 гривень. Просив здійснити розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконанні Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №57847865 з примусового виконання виконавчого напису №2236, виданого 29.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., про стягнення з позивача на користь АТ «ІДЕЯ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ», боргу у загальному розмірі 35 570,61 грн.
Згідно з виконавчим написом №2236, виданим 29.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., дана заборгованість виникла на підставі кредитного договору №Z71/232/73058 від 06.03.2017, укладеного між позивачем та АТ «ІДЕЯ БАНК».
Позивач вважає, що у приватного нотаріуса були відсутні законні підстави для вчинення спірного виконавчого напису, оскільки у приватного виконавця були відсутні документи, що підтверджують безспірність вимог кредитора. Крім того спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2025 року позовні вимоги      ОСОБА_1  до АТ«ІДЕЯ БАНК», ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано виконавчий напис від 29.10.2018, зареєстрований в реєстрі за №2236, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» грошових коштів у загальній сумі 35 570,61 гривень таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з АТ «ІДЕЯ БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнуто з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ІДЕЯ БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та в частині стягнення з АТ «ІДЕЯ БАНК» судового збору у розмірі 605, 60 грн, АТ «ІДЕЯ БАНК» через свого представника Жовтонецького В. М. подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні зазначених вимог ОСОБА_1 до Банка.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції зробив помилковий висновок про обгрунтованість та законність вимог позивача до АТ «ІДЕЯ БАНК» та безпідставно стягнутв з відповідача судовий збір.
Суд не взяв до уваги, що АТ «ІДЕЯ БАНК» було подано до суду відзив на позовну заяву, до якого додано належні докази на підтвердження факту переуступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» 15.11.2023. А отже не врахував, що АТ «ІДЕЯ БАНК» є неналежним відповідачем у справі, оскільки переуступило право вимоги до боржника по кредитному договору №Z71/232/73058 від 06.03.2017, та не здійснює управління та обслуговування цього кредитного договору.
Оскільки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» набуло права стягувача згідно виконавчого напису ще задовго до пред`явлення ОСОБА_1 даної позовної заяви, тому саме новий кредитор є належним відповідачем у справі.
АТ «ІДЕЯ БАНК» просило розгляд справи проводити без участі його представника, про що вказало у прохальній частині апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом доставлення судової повістки до електронних кабінетів учасників справи, причини неявки суду не повідомили. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до апеляційного суду від позивача та відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 18 березня 2026 року через неявку учасників справи (їх представників) в судове засідання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм\ процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить із наступного.
Так, пунктом 1 ч. 1ст. 512 ЦК Українипередбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому, заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
У статті 517 ЦК Українине визначений виключний перелік документів, які засвідчують права, що передаються, а тому залежно від особливостей конкретних правовідносин таким документом може бути і сам договір, який підтверджує факт виникнення та існування зобов`язальних відносин.
Статтею 204 ЦК Українипередбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до положеньст. 175 ЦПК Українивизначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №57847865 з примусового виконання виконавчого напису №2236, виданого 29.10.2018.
Так, згідно виконавчого напису, 29.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2236, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» невиплачені у строк грошові кошти за кредитним договором №Z71.232/73058 від 06.03.2017, укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 06.02.2018.
Запропоновано задовольнити вимоги АТ «ІДЕЯ БАНК» за період з 09.03.2018 по 04.09.2018 включно у розмірі: - 7767,70 грн основний борг; - 8413,90 грн прострочений борг; - 1416,37 грн прострочені проценти; - 192,85 грн строкові проценти; - 575,75 грн - нарахована плата за обслуговування кредиту; - 4030,25 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту; 11473,79 грн пеня; 1700,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 35570,61 грн.
Як зазначає ОСОБА_1 , він з Єдиного реєстру боржників дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження №57847865. Ознайомившись із матеріалами виконавого провадження, позивач подав до суду вказаний позов.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2025 відкрито провадження у справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
29.09.2025 на адресу суду від АТ «ІДЕЯ БАНК» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, вказуючи на те, що Банк є неналежним відповідачем у даній справі, так як він відступив право вимоги до боржника за вказаним кредитним договором на підставі укладеного 15.11.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» договору факторингу №15/11/23, а тому саме до нового кердитора повинен бути пред`явлений даний позов, оскільки до ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» перйшли усі належні первісному кредитору права у грошовому зобов`язанні. 
До відзиву на позовну заяву відповідачем було додано належним чином засвідчену копію договору факторингу №15/1/23 від 15.11.2023.
Так, 15.11.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» було укладено договір факторингу №15/11/23, відповідно до якого ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» набуло право вимоги до позивача по кредитному договору №Z71.232/73058 від 06.03.2017, укладеному між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 
01.10.2025 на адресу суду надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» у якості співвідповідача з посиланням на надані АТ «ІДЕЯ БАНК» докази щодо переходу права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором до нового кредитора. 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2025 залучено до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ».
Таким чином, після укладення зазначеного вище договору факторингу №15/1/23 від 15.11.2023, правомірність якого позивачем не спростована, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» набуло статусу кредитора (стягувача) згідно виконавчого напису, вчиненого 29.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., зареєстрованого в реєстрі за №2236, по відношенню до ОСОБА_1 .
Разом з тим, в якості первісного відповідача ОСОБА_1 вказано АТ «ІДЕЯ БАНК», матеріально-правовий зв`язок якого з позивачем станом на час звернення останнього до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутній.
Вказані обставини стали відомі позивачу вже після подання позову до суду, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було заявлено клопотання про залучення співвідповідача у справі - нового кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ», якого у подальшом ухвалою суду було залучено до участі у справі у якості співвідповідача.
Клопотання про заміну первісного відповідача на належного позивач не заявляв суду.
Так, частина 1ст.48 ЦПК Українивизначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Частиною 2 ст.51 ЦПК Українипередбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі,предмет та підстави позову.
При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.
У постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18, від 15 квітня 2020 року у справі №474/106/18, від 12 листопада 2020 року у справі №200/3452/17 зазначено, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України).
Зокрема Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 203/3682/17 (провадження № 14-318цс19) зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.
Колегія суддів вважає, що із наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів вбачається, що на час звернення позивача із даним позовом до суду кредитором за кредитним договором № Z71.232.73058 від 06.03.2017, укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 , було ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», якому АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №15/11/23 від 15 листопада 2023 року.
А відтак, належним відповідачем у даній справі є саме ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ», що не було враховано судом першої інстанції під час вирішення справи по суті спору та безпідставно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені до АТ «ІДЕЯ БАНК», яке є неналежним відповідачем у даних правовідносинах.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За змістом ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом першої інстанції задоволено позов у повному обсязі заявлений до АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», тобто вирішено вимоги по суті у тому числі і до неналежного відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК», тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог до АТ «ІДЕЯ БАНК» підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.
Згідно з ч.1, ч.13ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положеньст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним рішення суду в частині стягнення з АТ «ІДЕЯ БАНК» судового збору у розмірі 605, 60 грн скасувати, змінити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» на користь ОСОБА_1 судового збору, збільшивши суму стягнутого судового збору з 605,60 грн до 1 211,20 грн. 
Оскільки апеляційну скаргу задоволено у повному обсязі, рішення суду в оскаржуваній його частині скасовано, тому слід стягнути з позивача на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816,80 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», подану представником Жовтонецьким Віктором Миколайовичем, задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та в частині стягнення з Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» судового збору у розмірі 605, 60 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.
ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» на користь ОСОБА_1 судового збору змінити, збільшити суму стягнутого судового збору з 605,60 грн до 1 211,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (місцезнаходження: вулиця Валова, будинок 11, місто Львів, 79008. Код ЄДРПОУ 19390819) судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна