Справа № 638/23557/24
Провадження № 2/638/959/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова 

в складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,
за участю секретаря: Кирилішиної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник – мати ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Харківської товарної біржі, Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дійсним договору та визнання права власності у порядку спадкування,-
ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник – мати ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Мальцевої Г.Ю. до ОСОБА_4 , Харківської товарної біржі, Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дійсним договору та визнання права власності у порядку спадкування, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу №000204 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований у с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області, укладений 07.05.1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований Ізюмською філією Харківської товарної біржі за реєстраційним номером Н-3 №321 від 07.05.1999 року; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сараї під літ. «Б», «Г», «Е», та «Ж», вбиральня під літ. «В», літня кухня під літ. «Д.», погріб під літ. «З», що розташовані на АДРЕСА_1 , в порядку поділу спільного майна з колишнім чоловіком ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сараї під літ. «Б», «Г», «Е», та «Ж», вбиральня під літ. «В», літня кухня під літ. «Д.», погріб під літ. «З», що розташовані на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сараї під літ. «Б», «Г», «Е», та «Ж», вбиральня під літ. «В», літня кухня під літ. «Д.», погріб під літ. «З», що розташовані на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_5 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також колишній чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який було придбано у період шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_5 . Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлого, а позивачка ОСОБА_1 має право на частку у праві спільного сумісного майна колишнього подружжя. Проте оформити спадщину та право власності на нерухоме майно в порядку вчинення нотаріальних дій не мають змоги в зв`язку з наявністю дефекту правовстановлюючого документу на нерухоме майно. ОСОБА_5 (покупець) за життя уклав з ОСОБА_4 (продавцем), - Договір купівлі-продажу від 07.05.1999 р. житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області. Вказаний Договір купівлі-продажу вчинявся сторонами та був зареєстрований на Харківській товарній біржі згідно ст. 15 Закону України “Про товарні біржі”. Крім того вказаний Договір купівлі-продажу від 07.05.1999 р. був зареєстрований ОСОБА_5 07.05.1999 р. в Ізюмському районному державному комунальному госпрозрахунковому бюро проектно-виробничому, архітектурно-планувальному та технічної інвентаризації. Вказаний договір був повністю виконаний сторонами, ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_4 за придбаний будинок грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. та вступила у володіння будинком. Проте нотаріально даний договір посвідчено не було, що позбавляє позивачів можливості оформити спадок та право власності шляхом вчинення нотаріальних дій. 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року відкрито провадження в цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження (головуючий суддя Аркатова К.В.).
На підставі розпорядження №02-06/175 від 01.04.2025 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено нового головуючого суддю для розгляду вказаної справи – Хайкіна В. М., що підтверджує протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 року цивільну справу прийнято до провадження судді Хайкіна В.М. та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіної Наталії Олексіївни спадкову справу.
25.09.2025 року до суду надійшла затребувана інформація.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 13.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка також діє від імені неповнолітнього ОСОБА_3 як законний представник, в судове засідання не з`явились, від представника позивачів – адвоката Мальцевої Г.Ю. в матеріалах справи міститься заява з проханням провести розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_4 , представник Харківської товарної біржі та Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надали.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті.
Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Статтею 12, 13 ЦПК України передбачені засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , про що 15.12.2021 року складено відповідний актовий запис №1510 Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є діти спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим 30 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області, та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , виданим 10 березня 2010 року Виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. 
У приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіної Н.О. заведена спадкова справа, що зареєстрована в Спадковому реєстрі за №68951326 06 січня 2022 року. Як свідчить спадкова справа, копія якої надана приватним нотаріусом до суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені якого діяла мати ОСОБА_1 як законний представник, прийняли спадщину від померлого батька ОСОБА_5 , як спадкоємці першої черги за законом шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Мати померлого ОСОБА_6 відмовилась від спадщини, про що свідчить її заява від 06.01.2022 року.
Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 
Згідно Договору купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року, ОСОБА_5 за життя придбав у ОСОБА_4 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області. Вказаний Договір купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року зареєстрований на Харківській товарній біржі згідно ст. 15 Закону України “Про товарні біржі”. В цей же день 07.05.1999 року право власності ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок зареєстроване в Ізюмському районному державному комунальному госпрозрахунковому бюро проектно-виробничому, архітектурно-планувальному та технічної інвентаризації за реєстровим номером № 163.
Житловий будинок придбано ОСОБА_5 в період шлюбу, укладеного з ОСОБА_1 06 червня 1998 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 22.08.2024 року. 
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.09.2011 року у справі №2016/2-955/11. 
Згідно постанови від 06.12.2023 року приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіна Н.О. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що Договір купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року не був посвідчено нотаріально. 
У відповідності до розпорядження начальника Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 12.04.2024 року №0732-ВС перейменовано вулицю Мелова в АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 .
Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 204 ЦК України, яка регламентує презумпцію правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлений законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Договір купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року було укладено в період дії Цивільного кодексу УРСР 1963 р. Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., нотаріальне посвідчення угод обов`язкове у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. 
Стаття 15 Закону України “Про товарну біржу” визначає, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.
Згідно Переліку право встановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що наведено у Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121, в редакції, діючий на час виникнення даних правовідносин, договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, відносились до правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності.
Договір купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року сторони правочину не засвідчували нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди, даний Договір зареєстрований Ізюмською філією Харківської товарної біржи і не підлягає нотаріальному посвідченню.
Договір купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року був повністю виконаний сторонами, ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_4 за придбаний будинок грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. та вступив у володіння будинком, договір був зареєстрований за ОСОБА_5 07 травня 1999 року в Ізюмському районному державному комунальному госпрозрахунковому бюро проектно-виробничому, архітектурно-планувальному та технічної інвентаризації за реєстровим №163.
Згідно довідки Бригадирівського старостинського округу Ізюмської міської ради від 23.12.2021 року №02-30/121, що міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_5 дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17 березня 1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У розумінні цивільно-правових норм ОСОБА_5 був добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцеві (відповідачу) передав гроші за будинок, вступив у право володіння нерухомістю. Однак, внаслідок правової невизначеності щодо регулювання біржових операцій одна із сторін фактично ухилилася від нотаріального оформлення угоди.
Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. 
Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 ст. 334 ЦК України вказує, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Стаття 220 ЦК України визначає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. 
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Згідно статті 1261 ЦК України позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на спадкування за законом у першу чергу спадкоємців, як сини померлого, що підтверджено наданими до суду доказами, а саме: свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим 30 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області, та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , виданим 10 березня 2010 року Виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.
Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Проте до складу спадщини померлого ОСОБА_5 входить частка житлового будинку, так як останній є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 
Відповідно до статті 22, 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України, у редакції станом на час набуття ОСОБА_5 07.05.1999 року житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області, будь-яке майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Роздільним майном подружжя вважалось лише майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування. 
Таким чином домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до спільного сумісного майна колишнього подружжя, та частка ОСОБА_1 підлягає виділу. 
Як вказують позивачі в позовній заяві наявність дефекту правовстановлюючого документу на нерухоме майно позбавляє їх можливості оформити права власності шляхом вчинення нотаріальних дій.
Вказана обставина підтверджена постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2023 року, виданою приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н.О.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Суд, дослідивши докази, які надані позивачами, а також витребувані судом від приватного нотаріуса, прийшов до висновку про те, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які достовірно підтверджують факт набуття ОСОБА_5 за життя об`єкту нерухомого майна на підставі Договору купівлі-продажу №000204 від 07.05.1999 року, який підлягає визнанню дійсним. За таких обставин позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник – мати ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Харківської товарної біржі, Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дійсним договору та визнання права власності у порядку спадкування – задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу №000204 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований у с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області, укладений 07 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований Ізюмською філією Харківської товарної біржі за реєстраційним номером Н-З №321 від 07 травня 1999 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сараї під літ. «Б», «Г», «Е» та «Ж», вбиральня під літ. “В”, літня кухня під літ. “Д”, погріб під літ. “З”, що розташовані на АДРЕСА_1 , в порядку поділ спільного майна з колишнім чоловіком ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сараї під літ. «Б», «Г», «Е» та «Ж», вбиральня під літ. “В”, літня кухня під літ. “Д”, погріб під літ. “З”, що розташовані на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 його батька ОСОБА_5 . 
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., та побутово-господарських будівель, а саме: сараї під літ. «Б», «Г», «Е» та «Ж», вбиральня під літ. “В”, літня кухня під літ. “Д”, погріб під літ. “З”, що розташовані на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 його батька ОСОБА_5 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: