П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23968/25	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,
повний текст судового рішення
складено 20.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення не в повному розмірі та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 починаючи з 19.11.2024 року окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби у зменшеному розмірі без врахування вислуги років 06 років 06 місяців 08 днів в Міністерстві внутрішніх справ України;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум:
окладу за звання з 10.05.2025 року по 17.10.2025 року (включно) (по дату звільнення), з урахуванням належного до виплати окладу у розмірі 1130,00 грн.;
надбавки за вислугу років з 19.11.2024 року по 09.05.2025 року, враховуючи належний до виплати розмір надбавки 1470,00 грн., а також з 10.05.2025 року по 17.10.2025 року (включно) (по дату звільнення), враховуючи належний до виплати розмір 1482,00 грн.;
надбавки за особливості проходження служби з 19.11.2024 року по 09.05.2025 року, враховуючи належний до виплати розмір надбавки за цей період 4140,50 грн., а також з 10.05.2025 року по 17.10.2025 року (включно) (по дату звільнення), враховуючи належний до виплати розмір надбавки – 1482,00 грн.;
надбавки за особливості проходження служби з 19.11.2024 року по 09.05.2025 року, враховуючи належний до виплати розмір надбавки за цей період – 4140,50 грн., а також з 10.05.2025 року по 17.10.2025 року (включно) (по дату звільнення), враховуючи належний до виплати розмір надбавки – 4174,30 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату підйомної допомоги в розмірі 27580,00 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 добових за відрядження;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплати ОСОБА_1 добових за відрядження: 06.05.2025 року в с.Любоіванівка, Первомайського району, Миколайвської області, 10.05.2025р. в с.Любоіванівка, Первомайського району, Миколаївської області, 01.06.2025 року в с.Любоіванівка Первомайського району, Миколаївської області, 08.06.2025 року в АДРЕСА_1 , а всього за 8 діб відрядження;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100000,00 грн. за період з 19.11.2024 року по 17.10.2025 року (включно) (по дату звільнення);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100000,00 грн., пропорційно часу виконання таких завдань в складі органу військового управління в районі ведення воєнних (бойових) дій (за мінусом днів відпустки, перебування у шпиталі та відрядження) за період з 19.11.2024 року по 17.10.2025 року (включно) (по дату звільнення).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 03.05.2023 мобілізований до лав ЗСУ на особливий період та до січня 2024 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 як солдат на посадах діловода штабу та командира відділення ВЧ НОМЕР_2 .
10.05.2024 ОСОБА_1 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, наказом командира ВЧ НОМЕР_3 присвоєне звання молодшого лейтенанта і проходив службу до листопада 2024 року на посаді помічника командира батальйону з правової роботи ВЧ НОМЕР_2 .
Згідно витягу із наказу командувача військ Оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_5 ” №476 від 14.11.2024, молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 призначено офіцером першого відділу ХРТЦК (призначено на юридичну посаду, передбачену штатом воєнного часу, в умовах введення правового режиму воєнного стану). 
Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №304 від 19.11.2024, ОСОБА_1 з 19.11.2024 виключено із списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 , визначено його таким, що справи та посаду здав, та направлено до нового місця проходження військової служби - ХРТЦК. 
З 19.11.2024 ОСОБА_1 проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді офіцер ІНФОРМАЦІЯ_6 (звання станом на початок проходження служби - молодший лейтенант юстиції). 10.05.2025 ОСОБА_1 присвоєно звання “лейтенант юстиції”, що підтверджується витягом із наказу командувача військ Оперативного угрупування “ ІНФОРМАЦІЯ_5 ” №192 від 10.05.2025.
Як зазначив позивач, протягом проходження військової служби на посаді офіцера 1 відділу ХРТЦК ОСОБА_1 не нараховано і не виплачено у повному обсязі деякі складові грошового забезпечення, добові за відрядження в межах України, підйомну допомогу, додаткову винагороду на період дії воєнного стану.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТЦК та СП не є не тільки бойовими військовими частинами, але і взагалі військовими частинами; до їхніх завдань не відноситься ні безпосереднє ведення воєнних (бойових) дій, ні здійснення управління такими бойовими діями. ТЦК та СП в Херсонській області протягом дії воєнного стану не були включені до Сил оборони держави, тому виконувати бойові завдання із захисту Батьківщини, як стверджує позивач, не могли і не виконували.
Також суд зазначив, що підйомна допомога ОСОБА_1 нарахована у сумі 26984,55 грн., що підтверджується актом попередньої перевірки нарахування підйомної допомоги військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 , але буде виплачена після цільового фінансування, про що представника позивача також було повідомлено. 
Щодо інших складових суд зазначив, що вони виплачувались в розмірі відповідно до норм чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилами ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.
Відповідно до розділу IV наказу МОУ №260, військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 19 листопада 2024 року вислуга років ОСОБА_1 згідно з грошовим атестатом становила один рік шість місяців та 19 днів (25%), також дана вислуга зазначена у витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 19.11.2024 №304.
Наказом начальника ХРТЦК від 21.12.2024 №534 ОСОБА_1 станом на 01.01.2025 встановлено вислугу років 08 років 02 місяці 28 днів, а вже у серпні 2025 року ОСОБА_1 здійснено доплату за вислугу років з 01.01.2025 по 31.07.2025 із розрахунку 30% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням.
Відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
З матеріалів справи вбачається, що підйомна допомога ОСОБА_1 нарахована у сумі 26984,55 грн., що підтверджується актом попередньої перевірки нарахування підйомної допомоги військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 (особовий рахунок НОМЕР_4 від 10.03.2025 №2393/19/953) (додається), але буде виплачена після цільового фінансування.
Відповідно до розділу VI наказу МОУ №260 надбавки за особливості проходження служби виплачується у розмірі 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Оскільки позивачу здійснено перерахунок надбавки за вислугу років з 01.01.2025 року та окладу за військовим званням з 10.05.2025 року, то у зв`язку з цим було перераховано надбавку за особливості проходження служби.
Відповідно до Постанови КМУ від 02.02.2011 року №98 “Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів” (зі змінами), звіт про використання коштів військовослужбовець зобов`язаний подати до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем прибуття до місця постійної служби із разом із документами в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат (квитки на проїзд, документи на проживання).
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що даний звіт подавався ОСОБА_1 на затвердження начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно кошти не нараховувалися та не виплачувались.
Пунктом 24 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 №105 (зі змінами), визначено, що виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).
Також, відповідно до розпорядження заступника Міністра оборони України від 20.05.2022 №9696 виплата добових починаючи із 24.02.2022 року здійснюється у разі неможливості забезпечення військовослужбовців, які прибули у відрядження, триразовим харчуванням, та у разі отримання письмового повідомлення командира частини (установи), з якої військовослужбовці прибули у відрядження, із зазначенням причин.
Тобто, в умовах воєнного часу, вибуваючи у відрядження, військовослужбовці мають бути забезпеченні продовольчим атестатом або добовим польовим набором продуктів (повсякденним набором сухих продуктів).
Враховуючи, що на даний час позивач проходить службу у ХРТЦК, то відповідно забезпечення продовольчим атестатом та добовими польовими наборами має здійснюватися за фактичним місцем проходження служби, тобто ХРТЦК.
З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 10.05.2025 №192 у серпні 2025 року ОСОБА_1 здійснено доплату за військове звання «лейтенант юстиції» з урахуванням належного до виплати окладу у розмірі 1130,00 грн. за період з 10.05.2025 року по 31.07.2025 року.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» КМУ прийнята Постанова від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ №793 від 07.07.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року.
Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції Постанови КМ №43 від 20.01.2023) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
Отже, умовами виплати на період воєнного стану військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, є:
безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії,
перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених цих заходів.
При цьому, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, що дає підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн., здійснюється на підставі відповідних документів, що передбачені вищенаведеними нормативно-правовими актами, тобто: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах.
Вирішуючи цей спір, суд виходить із того, що відповідно до визначення, наведеного у ст.1 Закону України «Про оборону України», район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що у період дії воєнного стану, військовослужбовці мають право на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Втім, таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29, під терміном “безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів” слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу) яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових завдань на лінії бойового зіткнення першого ешелону оборони або наступу під час перебування у складі органу управління, штабу угрупування військ або штабу тактичної групи; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ безпосередньо в районі ведення бойових дій, бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих противником; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою, здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Відповідно до п.3 Окремого доручення, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.
Відповідно до п.4 Окремого доручення, у разі якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участі у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.
З наведеного вбачається, що відповідно до Постанови №168 та Окремого доручення Міністра оборони України питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням). Лише за наявності підтвердження цими документами факту безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях, відповідний командир мав право видати довідку за формою встановленою Додатком 1 до доручення Міністра оборони України №5718/з від 06.03.2022.
Тобто, ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може.
При цьому, як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, функції та завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в одному з яких проходив службу позивач, визначені Положенням про ТЦК та СП, яке затверджене Постановою КМУ від 23.02.2022 №154.
З змісту зазначеного положення вбачається, що ТЦК та СП не тільки не є бойовими військовими частинами, але і взагалі військовими частинами; до їхніх завдань не відноситься ні безпосереднє ведення воєнних (бойових) дій, ні здійснення управління такими бойовими діями.
Як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом дії воєнного стану не були включені до Сил оборони держави, тому виконувати бойові завдання із захисту Батьківщини, як стверджує позивач, не могли і не виконували.
Відповідно, позивачем не надано копій документів, передбачених п.3 Окремого доручення, а саме бойових наказів (розпоряджень); журналів бойових дій, рапортів командиру підрозділу про безпосередню участь позивача у бойових діях, за спірний період, які і є підставою для нарахування додаткової винагороди.
Враховуючи наведене, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно п.1 Постанови №168.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк