ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4021/25  Номер провадження 22-ц/814/1362/26	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі: Коротун І. В.
учасники справи:
представник боржника – адвокат Грабовий О.А.

переглянувши у судовому засіданні в м. Полтава в редимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Савинської Наталії Юріївни 

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2025 року, постановлену суддею Алтуховою О. О., повний текст ухвали складено – дата не вказана

у справі за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Савинської Наталії Юріївни про розстрочення виконання рішення суду 

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

15.08.2025 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.02.2021 у розмірі 30 962,68 грн, що складається із: 30 962,68 грн – заборгованість за тілом кредиту, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 3-6).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.02.2021 станом на 17.07.2025 у розмірі – 30 962,68 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Повернуто позивачу Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 1211,20 грн, відповідно до платіжної інструкції №ZZ428B2D1G від 28.07.2025.

06.11.2025 представником ОСОБА_1 – адвокатом Савинською Н.Ю. до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області подано заяву про розстрочення виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.10.2025 (а.с. 81-82).

Заява мотивована тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 22.10.2025 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.02.2021 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 30 962,68 грн та судовий збір в розмірі 1211,20 грн. ОСОБА_1 на початку розгляду справи позов визнала, щодо його задоволення не заперечувала, заборгованість сплачувати зобов`язалась. Можливість сплатити заборгованість в повній мірі на даний час у неї немає, просить врахувати її скрутне матеріальне становище, оскільки тимчасово не працює, інших джерел доходу не має. Сплата всієї суми одразу позбавить її коштів, необхідних для проживання. Вона не має наміру ухилитися від виконання рішення суду, а навпаки бажає виконувати його добровільно, але з урахуванням її матеріального стану, поступово, частинами.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду – відмовлено. 

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не доведено наявності обставин та не долучено жодних доказів на підтвердження існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду. За наведених вище обставин заяву про розстрочку виконання рішення суду слід залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Савинська Н.Ю., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції – скасувати, задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 435 ЦПК України. Суд першої інстанції не застосував критеріїв цієї норми, яка дозволяє розстрочку виконання рішення за наявності відповідних обставин. Порушення принципу пропорційності та балансу інтересів сторін. Розстрочка строком на 4 місяці не порушувала б прав АТ КБ «ПриватБанк», але безпідставна відмова створює надмірний тягар для відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 02.02.2026 не з`явилися інші учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 13.01.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та поштою (а.с. 165-167), які були доставлені до електронних кабінетів. Інтереси боржника ОСОБА_1 в апеляційному суді представляє адвокат Грабовий О.А. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 06.01.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 02.02.2026 о 10.40 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених продату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 22 жовтня 2025 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.02.2021 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 30 962,68 грн та судовий збір в розмірі 1211,20 грн (а.с. 73-75).

Заявник ОСОБА_1 просить розстрочити виконання рішення суду, оскільки має тяжкий матеріальний стан, однак ніякими письмовими доказами його не підтверджує.

Зокрема, заявником до заяви (а.с. 81-82) не долучено будь-яких доказів про відсутність чи наявність доходів, зокрема довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2024 та перше півріччя 2025, довідки з ПФУ.

Згідно ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.02.2019 у справі №796/43/2018, вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення усієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. 

Колегія судів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Отже, відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).

Положеннями частини 4 статті 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як на підставу, що ускладнює виконання рішення суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Савинська Н.Ю. зазначала те, що на даний час фінансовий стан ОСОБА_1 не дає можливості погасити борг у вказаному розмірі.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що заявником до заяви не долучено будь-яких доказів про відсутність чи наявність доходів, зокрема довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2024 та перше півріччя 2025, довідки з ПФУ.

Заявником не було надано до суду першої та апеляційної інстанції достатніх доказів на підтвердження її майнового стану після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, які б дозволяли би суду з`ясувати можливість чи неможливість виконання рішення суду у присудженому розмірі стягнення.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність, визначених у вказаній нормі ст. 435 ЦПК України, підстав для розстрочення виконання рішення суду. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Савинської Наталії Юріївни – залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 16 лютого 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов