УХВАЛА

24 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 678/734/22
провадження № 51-1499ск26 

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хмельницького апеляційного суду 
від 21 січня 2026 року у кримінальному провадженні стосовно  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вироку апеляційного суду стосовно підзахисного ОСОБА_5 в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті. 

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 

Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Суд касаційної інстанції не вправі скасовувати судові рішення з інших підстав.

В касаційній скарзі, як на істотне порушення сторона захисту вказує про часткове дослідження доказів апеляційним судом про які клопотав прокурор, при цьому не зазначає, які конкретно докази залишилися поза увагою і яким чином недослідження цих доказів вплинуло на законність вироку апеляційного суду.

Поряд з цим захисник у касаційній скарзі на обґрунтування вимог зазначає, що апеляційний суд не роз`яснив ОСОБА_5 і ОСОБА_6 право бути звільненими від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК та у зв`язку з цим закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. Водночас захисник погоджується із висновками місцевого суду, який виправдав останніх у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення їх винуватості в суді, що є різними правовими підставами для закриття кримінального провадження.

У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну вироку апеляційного суду, залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а вирок Личаківського районного суду від 13 лютого 2025 року без змін, що не узгоджується з повноваженнями Верховного Суду за результатами касаційного розгляду передбаченими ст. 436 КПК.

Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Крім того, касаційна скарга містить посилання на істотні порушення кримінального процесуального закону, які допустив апеляційний суд, однак не вказується, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого рішення та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412 - 414 КПК, до безумовних підстав для його скасування або зміни відповідно до ст. 438 цього Кодексу.

Таким чином, захиснику необхідно належно обґрунтувати, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскарженого судового рішення, розкрити суть порушень, усунути суперечності між мотивувальною та прохальною частинами скарги, чітко визначитися з вимогами до суду касаційної інстанції відповідно до приписів ст. 438 КПК і належно систематизувати викладені доводи.

Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає приписам, передбаченим 
ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (захисник повинен підтвердити, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду). 

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 

постановив:

Касаційну скаргу захисника  ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 21 січня 2026 року у кримінальному провадженні стосовно  ОСОБА_5 та ОСОБА_6  залишити без руху і надати для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали. 

У разі не виконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3