ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/9244/15 Суддя першої інстанції: Маренич І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючий суддя Говорун О.В.
судді: Попова О.Г., Чуприна О.В.

Секретар судового засідання Дімінська О.О.

Позивач - ОСОБА_1 .
Відповідач 1 - Кабінет Міністрів України.
Відповідач 2 - Державне агентство України з питань кіно.

Особа, яка подала апеляційну скаргу - Кабінет Міністрів України.
Оскаржуване судове рішення - ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2026.

Повне судове рішення складено 02.02.2026.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.04.2015 № 326-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного агентства України з питань кіно";
- визнати протиправним та скасувати наказ Державного агентства з питань кіно №19-К від 16.04.2015 "Про звільнення ОСОБА_1 ";
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державного агентства з питань кіно;
- Державному агентству України з питань кіно відшкодувати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення на посаді по час поновлення на роботі;
- допустити негайне виконання рішення суду.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025, позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.04.2015 № 326-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державного агентства України з питань кіно";
- визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства України з питань кіно №19-К від 16.04.2015 "Про звільнення ОСОБА_1 ";
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державного агентства України з питань кіно з 06.05.2015;
- стягнуто з Державного агентства України з питань кіно на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.05.2015 по 17.06.2025 включно, в сумі 1067307,26 грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державного агентства України з питань кіно з 06.05.2015.
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Державного агентства України з питань кіно на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 8731,38 грн.
05.12.2025 представником позивача подано заяву щодо судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просив:
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №826/9244/15;
- встановити строк подання звіту про виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №826/9244/15.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного від 19.12.2025 заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №826/9244/15 задоволено:
- встановлено судовий контроль за виконанням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі № 826/9244/15;
- зобов`язано Кабінет Міністрів України та Державне агентство України з питань кіно протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Чернівецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №826/9244/15;
- попереджено Кабінет Міністрів України та Державне агентство України з питань кіно про можливість застосування заходів, передбачених частиною 3 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України.
Державним агентством України з питань кіно подано клопотання, в якому просило надати додатковий час для виконання рішення суду, у зв`язку з тим, що подальше виконання вказаного судового рішення залежить від внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України.
Так, в обґрунтування вказаного вище клопотання Державним агентством України з питань кіно зазначено, що Державне агентство України з питань кіно разом з Міністерством культури України вживають заходи з метою повного виконання рішення суду, а саме: вносяться зміни до пункту 11 Положення «Про Державне агентство України з питань кіно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014 № 277 щодо збільшення кількості заступників Голови Держкіно, оскільки це надасть змогу виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Держкіно.
11.12.2025 на адресу Держкіно надійшов лист Мінкульту від 10.12.2025 №05/109/8046-25 про погодження проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін щодо діяльності Міністерства культури та інших центральних органів виконавчої влади, що вносяться до деяких постанов Кабінету Міністрів України". Зазначеним проектом, зокрема, передбачено внесення змін до пункту 11 Положення «Про Державне агентство України з питань кіно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014 № 277, щодо зміни кількості заступників Голови Держкіно. Вказаний проект акта Держкіно листом від 12.12.2025 № 2607/5/11-25 погодило без зауважень.
Зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2025 № 138 "Про внесення змін щодо діяльності Державного агентства з питань кіно до деяких постанов Кабінету Міністрів України", Міністерство культури України координує та спрямовує діяльність Держкіно. На момент звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Держкіно Міністерство культури України також координувало та спрямовувало діяльність Держкіно. В той же час Мінкульт не був залучений до участі у зазначеній справі.
Також представником позивача подано клопотання, яким він просить відмовити у прийнятті звіту Державного агентства з питань кіно від 23.01.2026 та накласти на керівника Державного агентства України з питань кіно штраф у розмірі мінімальної межі, що передбачає п. 3 ст. 382-3 КАС України, а саме: двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560,00 грн. Половину суми штрафу стягнути на користь позивача, іншу половину - до Державного бюджету України. Встановити новий строк подання звіту відповідно до частини 3 ст. 382 - 1 КАС України.
В обґрунтування вказаного клопотання представником позивача зазначено, що станом на дату подачі клопотання про відмову у прийнятті звіту Державного агентства з питань кіно від 23.01.2026 рішення боржником виконано не було. Крім того, Держкіно 23.01.2026 року направив до Чернівецького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення по справі № 826/9244/15, у якому просить: «надати додатковий час для виконання зазначеного рішення cуду у зв`язку з тим, що подальше виконання рішення суду залежить від внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України. Введення ще однієї посади заступника Голови Держкіно дасть змогу виконати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Держкіно».
Додатково представником позивача було вказано, що відповідач 2 не здійснив процедуру, передбачену законодавством для поновлення позивача на посаді, шляхом звільнення працівника, який на сьогодні займає посаду Заступника Голови Державного агентства України з питань кіно (згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.06.2022 № 529-р "Про призначення ОСОБА_2 заступником Голови Державного агентства України з питань кіно"), а отже свідомо не виконує судове рішення. Вважає, що відповідачем 2 не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, а заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, а націлені лише на те, щоб затягнути виконання судового рішення в часі, адже у відповідача 2 наявні всі інструменти для виконання даного судового рішення.
Ухвалою суду першої інстанції від 02.02.2026 у прийнятті звіту Державного агентства України з питань кіно відмовлено. В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Державного агентства України з питань кіно відмовлено. Зобов`язано Кабінет Міністрів України, Державне агентство України з питань кіно надати до суду у 45-ти денний строк з дня набрання законної сили ухвалою суду звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі №826/9244/15-а.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що враховуючи всі обставини справи відсутні законодавчі підстави для прийняття звіту про виконання судового рішення у даній справі. При цьому, з урахуванням вказаних у заяві доводів, суд першої інстанції вважає за доцільним встановити новий строк Кабінету Міністрів України, Державному агентству України з питань кіно на подання звіту про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025, а саме 45 днів з дня набрання законної сили вказаною ухвали суду. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою Кабінет Міністрів України звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи та досліджено подані докази.
Зокрема, Кабінет Міністрів України вказує, що при винесенні оскаржуваної ухвали про відмову у прийнятті звіту Державне агентство України з питань кіно, судом першої інстанції не було жодним чином зазначено про викладені Урядом України обставини щодо виконання рішення у справі № 826/9244/15.
Також, посилаючись на приписи абз. 3 ч.5 ст. 282 КАС України, апелянт зазначив, що позивачем було пропущено строк при подачі заяви в порядку статті 282 КАС України.
Державне агентство з питань кіно подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримало викладені Кабінетом Міністрів України в апеляційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали та наявності підстав для її скасування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Таким чином, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Тож, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Вказане означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 - 3823 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 382 КАС України визначає, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіти починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Така заява може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, заява про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, надати звіт про виконання судового рішення може подана як до ухвалення судом рішення, так і після ухвалення.
У разі подання такої заяви до ухвалення рішення, законом визначений строк для такого подання - не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
В той же час, за приписами ч. 1 ст. 382 КАС України не встановлено спеціального строку для подання заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, після ухвалення судом рішення.
Розгляд справи № 826/9244/15 завершено прийняттям рішення Чернівецьким окружним адміністративним судом від 17.06.2025, що залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025.
Заява позивача про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення була подана після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі (05.12.2025).
Отже, вищевикладене дає підстави колегії суддів прийти до висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів скаржника стосовно пропуску позивачем строку при подачі до суду першої інстанції заяви в порядку статті 382 КАС України та неврахування вказаного судом першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 3821 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Статтею 3822 КАС України визначено особливості розгляду звіту про виконання судового рішення.
Вказаною нормою зазначено, що суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;
7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
До звіту додаються:
1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначені рішення, які приймає суд за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення.
Так, згідно частини 1 цієї статті, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Частиною 2 передбачено, що суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 3822 цього Кодексу.
Частиною 3 визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Частиною 4 передбачено, що половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається матеріалів справи, згідно наданого Держкіно звіту про виконання судового рішення (а.с. 193-201. т.3), рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Держкіно знаходиться на стадії виконання у зв`язку з обґрунтованими обставинами, які ускладнюють виконання рішення суду. Державне агентство України з питань кіно разом з Міністерством культури України вживають заходи з метою повного виконання рішення суду, а саме: вносяться зміни до пункту 11 Положення про Державне агентство України з питань кіно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014. № 277 щодо збільшення кількості заступників Голови Держкіно, що у свою чергу надасть змогу виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Держкіно.
У вказаному звіті також зазначається, що 11.12.2025 на адресу Держкіно надійшов лист Мінкульту від 10.12.2025 № 05/109/8046-25 про погодження проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін щодо діяльності Міністерства культури та інших центральних органів виконавчої влади, що вносяться до деяких постанов Кабінету Міністрів України». Зазначеним проектом, зокрема, передбачено внесення змін до пункту 11 Положення про Державне агентство України з питань кіно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014 № 277, щодо зміни кількості заступників Голови Держкіно. Вказаний проєкт акта Держкіно листом від 12.12.2025 № 2607/5/11-25 погодило без зауважень.
Відповідно до рішення суду першої інстанції від 16.06.2025, позов задоволений та, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державного агентства України з питань кіно з 06.05.2015. В цій частині рішення суду допущено до негайного виконання. Апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (ч.2 ст. 372 КАС України).
Колегія суддів звертає увагу, що судове рішення, яке набрало законної сили має силу закону і підлягає безумовному виконанню. Будь-яка інша посадова особа, орган, у тому числі колегіальний не наділений повноваженнями ставити під сумнів, переглядати або надавати оцінку рішенню суду в поза процесуальний порядок.
За своєю суттю рішення суду, у цьому випадку, підмінює будь-яке інше рішення органу та підлягає виконанню.
За змістом ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У момент набрання законної сили рішенням суду про поновлення позивача на посаді припинило своє існування рішення про її звільнення з посади.
Судове рішення про поновлення на посаді замінює собою відповідне рішення уповноваженого органу управління юридичної особи (органу). 
Таким чином, в разі ухвалення судового рішення про поновлення на посаді таке судове рішення є підставою для видання відповідного наказу та початку виконання незаконно звільненою особою її посадових обов`язків.
Колегія суддів зауважує, що для виконання судового рішення жодних інших рішень будь-яких органів не потрібно.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України.
Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до положень статті 65 Закону № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.
Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, станом на момент постановлення ухвали від 02.02.2026, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді виконано не було.
Не доведено і наявність поважних причин, наявність яких б переконливо свідчили про неможливість або суттєве ускладнення виконання рішення суду у справі.
Судова колегія дійшла висновку, що зазначена відповідачами сукупність дій спрямованих на виконання рішення суду в цій справі в частині поновлення на посаді позивача, яке, в свою чергу, допущено до негайного виконання, не може бути підставою для висновку про своєчасність та достатність заходів, які б мали наслідком реальне виконання рішення суду.
Судова колегія також враховує, що рішення суду в цій частині не виконане протягом більше ніж 9 місяців.
Відповідачем 2 не було наведено будь-якої інформації у поданому до суду першої інстанції звіті стосовно орієнтовних строків виконання такого рішення та їх обґрунтування, що, в свою чергу, також свідчить про правильність висновків суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали.
Наявний в матеріалах справи лист Секретаріату Кабінету Міністрів України 2489/0/2-26 від 30.01.2026 також не спростовує вищевказаного та не доводить виконання скаржником рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у повному обсязі.
Судова колегія зазначає, що судом першої інстанції була надана належна оцінку всім обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам при винесенні оскаржуваної ухвали від 02.02.2026, правильно встановлені обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права.
Доводи та заперечення апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 286, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повна постанова складена 02.04.2026. 

Суддя-доповідач О.В. Говорун

Судді О.Г. Попова

О.В. Чуприна