465/452/26
1-кп/465/840/26 

Вирок
Іменем України

27.04.2026        м. Львів 
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання    ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026141360000031 від 12.01.2026 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Донецької області, м. Добропілля, із середньою спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, із зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.03.2025 за ч.1 ст.308 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 26.12.2025 приблизно об 11 год. 00 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 152, знайшов барсетку, у якій знаходився офіційний документ – платіжна банківська картка № НОМЕР_1 , емітована в АТ КБ «Приватбанк» та видана на ім`я ОСОБА_5 . Після чого, у нього виник протиправний умисел на привласнення банківської картки з метою подальшого викрадення грошових коштів, що знаходилися на рахунку указаної банківської карти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, привласнив банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» та примітки до ст. 358 Кримінального Кодексу України є офіційним документом.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Львові, маючи при собі платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , яку він раніше привласнив, маючи умисел на неодноразове незаконне вилучення чужого майна та маючи спільну мету із самого початку, яка охоплювалась єдиним протиправним наміром на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану», який неодноразово продовжувався, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 26.12.2025 в період часу з 14 години 33 хвилин по 20 годину 03 хвилину, з метою придбання товарів, заволодів грошовими коштами потерпілого, доступними з даної банківської картки, без дозволу власника.
Так, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 14 годині 33 хвилини, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Рукавичка», що по вул. Личаківська, 15, у м. Львові, на загальну суму 239,98 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 в період часу з 14 години 50 хвилин по 14 годину 53 хвилини, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «U420», що по вул. Личаківській, 29, у м. Львові, на загальну суму 1130,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 14 годині 56 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Близенько», що по вул. Личаківській, 24а, у м. Львові, на загальну суму 289,98 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 15 годині 11 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в аптеці «Біомед», що по вул. Галицькій, 5, у м. Львові, на загальну суму 374,29 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 15 годині 22 хвилини, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Чарка до свята», що по вул. Торговій, 15, у м. Львові, на загальну суму 243,9 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 15 годині 27 хвилини, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за їжу, в кафе «У Солохи», що знаходиться на пл. Князя Осмомисла, 2, у м. Львові, на загальну суму 61,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 в період часу з 15 години 46 хвилин по 15 годину 50 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «U420», що по вул. Наливайка, 11, у м. Львові, на загальну суму 1400,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 в період часу з 15 години 58 хвилин по 15 годину 59 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «U420», що по вул. Городоцька, 43, у м. Львові, на загальну суму 780,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 16 годині 03 хвилини, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Мобіманія», що по вул. Городоцькій, 51, у м. Львові, на загальну суму 199,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 16 годині 35 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Чарка до свята», що по вул. Замарстинівській, 36, у м. Львові, на загальну суму 329,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 в період часу з 17 години 33 хвилин по 17 годину 35 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в аптеці «Бам», що по вул. Б. Хмельницького, 2/4, у м. Львові, на загальну суму 157,16 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 17 годині 47 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «U420», що по вул. Наливайка, 11, у м. Львові, на загальну суму 780,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 17 годині 55 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «U420», що по вул. Городоцькій 43, у м. Львові, на загальну суму 780,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 18 годині 19 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Мобіманія», що по вул. Городоцькій, 94, у м. Львові, на загальну суму 299,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 18 годині 32 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за їжу в пекарні «Кавказька випічка», що по вул. Чернівецькій, 13, у м. Львові, на загальну суму 69,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 19 годині 04 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ 16 «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Табакерка», який знаходиться в ТЦ «Скриня» по вул. Городоцькій, 179, у м. Львові, на загальну суму 490,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 19 годині 27 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за їжу в ресторані «Budzzini», що по вул. Чернівецькій, 21, у м. Львові, на загальну суму 423,80 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 о 19 годині 48 хвилин, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Табакерка», який знаходиться в ТЦ «Скриня» по вул. Городоцькій, 179, у м. Львові, на загальну суму 80,00 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , 26.12.2025 в період часу з 19 години 56 хвилин по 20 годину 03 хвилину, продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , без дозволу власника, здійснив безготівкову оплату за допомогою «Pay Pass» за товар в магазині «Чарка до свята», що по вул. Смаль-Стоцького, 4, у м. Львові, на загальну суму 587,60 грн.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 8 713,71 грн та вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Вказав, що дійсно указану банківську картку знайшов на зупинці громадського транспорту в очікуванні пересадки на транспорт, сполученням м. Львів-Винники. На зупинці було людно, втім особу, схожу на потерпілого, тоді не бачив. Побачивши указану картку подумав про себе «Бог бачить кому тяжко» та взяв її, вирішивши грошові кошти витратити у крамницях. Дев`ятнадцять покупок йому було здійснити не важко і вони багато часу не зайняли, крім цього, чимало покупок здійснено у мережі магазинів «U420». Висловив сподівання про те, що кошти потерпілому зможе повернути поступово, однак поки цього не зробив ні повністю, ні в частині, зважаючи на важке матеріальне становище. Згодом, у останньому слові зазначив про те, що його позиція є такою: грошові кошти у його оточення є. Однак, він поверне їх потерпілому лише за умови, якщо його «не посадять», оскільки він не хоче бути покараним двічі, і йому немає ні сенсу ні бажання і кошти повертати, і йти строк відбувати. 
Потерпілий у судовому засіданні зазначив про те, що є особою похилого віку, у таких обставинах опинився уперше, щодо покарання - поклався на розсуд суду, а щодо викрадених у нього коштів, зазначив про те, що така втрата є для нього значною і для нього ключове полягає не у покаранні винного, а у поверненні викраденого майна.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім судом було роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Банківська картка є офіційним документом, і відповідно предметом злочину передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, що узгоджується із сталою позицією Верховного Суду, послідовно викладеною у постановах: від 14.02.2019 у справі № 454/420/17, від 18.04.2019 у справі № 234/11479/16-к, від 18.02.2025 у справі № 752/23669/23, від 09.03.2026 у справі № 712/6681/23.
Правова позиція відносно кваліфікації за ч.1 ст.357 КК України у поєднанні із ст.185 КК України також неодноразово висловлювалася Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду, востаннє в постанові від 18.02.2025 у справі № 752/23669/23
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.
Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, є проступком, проте, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжкими злочином. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Проте, обставинами, які, згідно із ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, враховуючи особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень: форму вини, мету, спосіб вчинення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення неправомірних дій, беручи до уваги наслідки кримінального правопорушення, зокрема, розмір завданої шкоди, який є незначним, проте для потерпілого є тяжкою втратою, абсолютно не відшкодованою обвинуваченим не в силу відсутності у нього спроможності її відшкодувати, а в силу його власної принципової позиції, відповідно до якої відшкодування шкоди ним хибно ототожнене із покаранням за злочин, що вказує про абсолютну відсутність бажання виправити ситуацію, яка сталася, відсутність жалю щодо того, що така ситуація склалася по відношенню до особи похилого віку, як ознак щирого каяття, підмінене бажанням самоствердитись шляхом виставлення суду умов його подальшої поведінки за принципом «ви мене відпустіть і тоді я відбуду покарання у вигляді відшкодування шкоди», та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який має середньо-спеціальну освіту (закінчив ПТУ №83 в м. Білецьке, Донецької області) та здобув спеціальність «електрослюсар», проте офіційно не працевлаштований, у межах здобутої спеціальності не працює, тимчасові підробітки шукає у Інтернет-замовленнях, тож не має постійної роботи та постійних джерел доходів, не має власного житла та проживає в орендованому, діти досягли повноліття, інших осіб на утриманні не має, підтримує зв`язки із особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, проте, перебуває на обліку у лікаря нарколога з травня 2022 року, із діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів».
Беручи до уваги зазначені обставини у їх сукупності, враховуючи наявність судимостей, суд вважає за можливе призначити йому покарання в межах ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у провадженні сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, що також випливає із змісту досудової доповіді.
Крім того, суд вважає, що вчинення нового умисного злочину під час іспитового строку, свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення, тому звільнення його від реального відбування покарання не відповідає вимогам справедливості.
Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/99861342, щодо вирішення питання можливості застосування ст.75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України.
Призначення ст.75 КК України, з урахуванням позиції Верховного Суду, полягає у наданні засудженій особі можливості протягом іспитового строку підтвердити можливість її виправлення і інтеграції у суспільство без відбування призначеного покарання. Тоді, як аналіз положень КК України (ч. 3 ст. 78, ч.1, 4 ст. 71, ч.3 ст.72), п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання», дав можливість Верховному Суду дійти висновку про те, «що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку».
За наведеного, оскільки ОСОБА_3 вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.03.2025 був засуджений за ч.1 ст.308 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки (а.с. 38-40), проте під час іспитового строку за указаним вироком він вчинив нове кримінальне правопорушення, тому до призначеного покарання за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, згідно з вимогами ст.71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.
Підстав для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Арешт на майно не накладався. Цивільний позов не заявлявся. 
Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд –

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Франківського районного суду м.Львова від 04.03.2025 у справі №465/8140/24, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази: 
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження магазину «Рукавичка», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 15, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження магазину «Чарка до свята», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 4, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження закладу «У Солохи», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла, 2, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження ТЦ «Скриня», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 179, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження магазину «МобіМанія», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 94, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження магазину «МобіМанія», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 51, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження пекарні «Кавказька випічка», розташованої за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 13, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження магазину «Близенько», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 24А, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження аптеки «Біомед», розташованої за адресою: м. Львів, вул. Галицька, 5, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
диск CD-R із внутрішніх камер відеоспостереження аптеки «БАМ», розташованої за адресою: м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 24, – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1