Справа № 712/15036/25
Провадження № 2/712/41/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

19 березня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді – Токової С.Є.
при секретарі Білик О.Ю.
з участю заявника ОСОБА_1 
представника заявника ОСОБА_2 
заінтересованої особи ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в жовтні 2025 року звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлені особи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . 
У заяві просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме- проживання ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім"єю з вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обгрунтування заяви вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка до смерті проживала за адресою АДРЕСА_1 . Спадкова справа після її смерті була заведена Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. До складу спадщини серед іншого майна входить частка у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,0575 га з кадастровим номером 7110136700:04:051:0051. 
Заявник ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем однією сім"єю не менше п"яти років до часу відкриття спадщини, та відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом та прийняла спадщину ( ч.3 ст. 1268 ЦК України) . 
25.08.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Н.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову, оскільки нею не підтверджено факт спільного проживання однією сім"єю зі спадкодавцеем не менше як п"ять років. 
Крім неї із заявами про прийняття спадщини також звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак спадщину не прийняли. Спір щодо спадкового майна між спадкоємцями станом на момент звернення до суду із даною заявою відсутній. 
З метою реалізації права заявника на отримання спадщини виникла необхідність у встановленні юридичного факту проживання Заявника із спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2025 року провадження у вказаній справі відрито. Постановлено здійснювати її розгляд в порядку оремого провадження. 
Заінтересовані особи письмові пояснення по суті вказаної заяви суду не направляли. 
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Тимошенко Б.А. вимоги заяви підтримали. 
Пояснили суду, що заявник з народження була знайома та спілкувалась зі спадкодавцем ОСОБА_5 , їх відносини були аналогічними відносинам бабусі та онуки. Спадкодавець тривалий час з 10.11.2004 року по 05.10.2010 року проживала у сім"ї заявника та мала зареєстроване місце проживання у будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належав батькові завника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою № 349/14-20 від 26.08.2025 року. 
З дитинства заявник постійно проводила час зі спадкодавцем, в тому числі спільно святкували дні народження та інші світа. З вересня 2018 року заявник вступила на навчання до Черкаського комерційного технікуму ( Черкаський фаховий коледж харчових технологій та бізнесу), де навчалась за деннною формою навчання, що підтверджується довідкою № 670-25 від 02.10.2025 року. У зв"язку із навчанням заявниці ОСОБА_5 запропонувала їй переїхати до неї в м. Черкаси та проживати спільно в будинку АДРЕСА_1 .
08.04.2019 року між спадкодавцем ( відчуджувач за договором ) з однієї сторони та заявником і ОСОБА_3 ( набувач за договором) з другої сторони було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за № 761, за умовами якого набувачі солідарно взяли на себе зобов"язання виконати розпорядження відчуджувача, встановлене п.2.2 цього спадкового договору, а у разі смерті відчуджувача набувачі ( ОСОБА_3 , ОСОБА_7 набувають право власності на майно відчуджувача , що складає предмет цього договору . Заявник виконала всі умови спадкового договору за результатами чого набула право власності на 71/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 та 71/100 частки у праві власності на земельну ділянку за вказаною адресою з кадастровим номером 7110136700:04:051:0051. Також заявник з 20.05.2020 року була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_8 ". 
Заявник несла витрати за комунальні послуги, які в силу того, що вона була студенткою, несли її батьки, а в подальшому після закінчення навчання- вона самостійно. 
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. 
Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився , 07.11 2025 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти її задоволення. 
Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Законодавець визначив на рівні процесуального закону особливості, пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що під час розгляду справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України). Законодавець у справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Тільки в окремих випадках законодавець встановив необхідність подання разом із заявою доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (наприклад, у частині другій статті 318 ЦПК України) (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 569/4466/23).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.09.2024 року. 
До смерті спадкодавець проживала за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить адресна картка особи, видана управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.05.2020 р.
Після смерті ОСОБА_5 . Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за заявою ОСОБА_3 11.03. 2025 року була заведена спадкова справа. 
В подальшому, син померлої ОСОБА_4 , через підприємство "Нова пошта" 17.03.2025 року подав заяву про прийняття спадщини , тобто після встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому підпис на вказаній заяві не засвідчений нотаріально. 
Заявник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) 25.08.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 29/100 часток у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0575 га кадастровий номер 7110136700:04:051:0051. за адресою АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом зазначено не підтвердження ОСОБА_7 факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до відкриття спадщини.
Відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18)).
За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
У статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Під час вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати норми частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен настати на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Подібні за змістом висновки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зазначено, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Необхідною умовою для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є доведеність факту спільного проживання заявника та спадкодавця, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період не менше ніж п`ять років.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 243/1073/23 (провадження № 61-18172св23).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , пояснили суду, що між померлою ОСОБА_5 та заявником були дійсно родинні відносини як бабусі та онуки ще з дитинства ОСОБА_1 . ОСОБА_5 тривалий час проживала у родині ОСОБА_1 в селі Хацьки Черкаського району Черкаської області. Коли ОСОБА_1 вступила на навчання, то стала проживати з ОСОБА_5 постійно за місцем її проживання по АДРЕСА_1 . Вони разом вели господарство, ОСОБА_1 домогала ОСОБА_5 як доглядати за будинком, так і надавала їй допомогу , оскільки в силу свого віку остання була не в змозі виконувати хатню роботу, придбавати ліки та продукти харчування. 
Матеріали справи містять світлини на яких зображена спадкодавець ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_1 за період коли заявник ще була малолітньою та до часу смерті спадкодавиці. 
Крім того, про наявність сімейних відносин із спадкодавцем свідчить і укладення за її житт спадкового договору від 08.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за № 761 . За умовами договору ОСОБА_5 (відчуджувач за договором ) з однієї сторони та заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (набувачі за договором) з другої сторони солідарно взяли на себе зобов"язання виконати розпорядження відчуджувача, встановлене п.2.2 цього спадкового договору, а разі смерті відчуджувача набувачі ( ОСОБА_3 , ОСОБА_7 набувають право в ласності на майно відчуджувача, що складає предмет цього договору. Заявник виконала всі умови спадкового договору за результатами чого набула право власності на 71/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 та 71/100 частки у праві власності на земельну ділянку за вказаною адресою з кадастровим номером 7110136700:04:051:0051.
Також заявник з 20.05.2020 року була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_8 ". 
Факт спільного проживання підтверджується квитанціями про оплату за комунальні послуги, які несли як батьки заявника , яка була студенткою, а в подальшому після закінчення навчання - вона самостійно. 
Відповідно до довідки департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 2039/10-01.2-02 ОСОБА_5 отримувала субсидію на житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_3 в тому числі з 01.11.2020 року по 30.04.2023 року субсидію отримувала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розрахунок субсидії проводився на дві особи : ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Встановлення факту його спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має юридичне значення для заявника ОСОБА_1 оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення її спадкових прав як спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_5 

Суд також враховує, що син померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_4 у заяві надісланій на адресу суду , вказує , що не заперечує проти встановлення даного факту, та визнає обставини спільного проживання його матері із заявницею. А з матеріалів спадкової справи слідує, що він надіслав на адресу нотаріуса заяву про прийняття спадщини з пропуском шестимісячного строку для її подання та без нотаріального засвідчення свого підпису на ній.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 як спадкоємцю четвертої черги за законом у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що вона не надала документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини, тому заявнику, після встановлення судом факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, достатньо подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, адже вона її прийняла відповідно до норм статей 1268, 1270 ЦК України.
Таким чином, суд висновує, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини має для заявника юридичне значення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність належними, достатніми та допустимими доказами факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, ведення з нею спільного господарства, спільного побуту, наявності у них взаємних прав та обов`язків більше п`яти років до моменту смерті спадкодавця (у період із вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у будинку за адресою АДРЕСА_1 ) .
Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В :
Заяву задовольнити. 
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_4 ) з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім"єю з вересня 2018 року по 14.09.2024 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя : С. Є. Токова