ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 р. 	Справа № 440/15418/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 - Браташа Юрія Павловича, Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2025, суддя А.Б. Головко, по справі № 440/15418/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати частково наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 від 21.03.2024 року №751 в частині пунктів 1, 2, які стосуються ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у період з 17.08.2023 р. по 21.11.2023 р.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь солдата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період 17.08.2023 р. по 21.11.2023 р.; 
- визнати протиправним та скасувати частково наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103 в частині, що стосується солдата ОСОБА_1 , оператора штабу бригадної артилерійської групи; 
- визнати протиправним та скасувати частково наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року в частині, що стосується солдата ОСОБА_1 , оператора штабу бригадної артилерійської групи.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь солдата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що в ході судового розгляду не встановлено виконання позивачем обов`язків військової служби у період з 17.08.2023 по 21.11.2023, а отже у зв`язку із відсутністю позивача на військовій службі у період з 17.08.2023 по 21.11.2023 відсутні правові підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за вказаний період, а також визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення за вказаний період.
Представник позивача, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції у наведеній частині, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалась на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначив, що вдповідач порушив вимоги Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України в частині повноти та об`єктивності проведення службового розслідування, в частині тривалості службового розслідування, доведення до військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, наказу про притягнення до відповідальності, що було безпідставно залишено поза увагою суду першої інстанції. Стосовно відмови суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування наказів від 11.04.2023 року №103, №56-РС від 11.04.2023 року, зазначає, що вказані накази були складені пізніше та не були доведені позивачу. Також, зазначає, що порушення прав позивача спірними наказами полягало в тому, що безпідставне його зарахування у розпорядження командира (виведення поза штат) призвело до зменшення розміру виплат грошового забезпечення.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу позивача, просив її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача вважає необґрунтованою, рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову із ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував, вважав рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог обґрунтованим. Стосовно висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог вважав помилковими, просив апеляційну скаргу відповідача задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.05.2022 року №123 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 63-РС від 16.05.2022 року призначено солдата ОСОБА_1 на посаду оператора штабу бригадної артилерійської групи ВОС -600543А.
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.04.2023 року № 56-РС у зв`язку з розформуванням (реформуванням) військової частини увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , оператора штабу артилерійської групи, з 01.04.2023 року.
Згідно з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103 у зв`язку з розформуванням (реформуванням) військової частини увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , оператора штабу артилерійської групи.
16.05.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі довідки - доповіді старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 16.05.2023 року видано наказ (по стройовій частині) №138, яким наказано вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 : солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину 16.05.2023 року. Знято з усіх видів забезпечення з 16.05.2023 року, а з харчового забезпечення з 17.05.2023 року. 
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023 року у справі №577/2474/23 застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука, Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 липня 2023 року до 24 години.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.07.2023 року у справі №577/2474/23 клопотання заступника начальника СВ Конотопського РВП ГУНП України в Сумській області Бокатова В.Ю., погодженого з прокурором Тумко Д.І., про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 задоволено. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 серпня 2023 року у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023200450000465 , відомості про яке внесеного до ЄРДР 16 травня 2023 року. 
Відповідно до довідки про звільнення серії Б № 11232 ОСОБА_1 тримався під вартою в ДУ "Сумський слідчий ізолятор" на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.07.2023 року з 16.05.2023 року по 16.08.2023 року.
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 335 від 22.11.2023 року на підставі рапорту капітана ОСОБА_4 № 38637 від 22.11.2023 року прийнято рішення солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив частину 16.05.2023 року, вважати таким, що повернувся до розташування підрозділу 22.11.2023 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 16.05.2023 року № 1037 на підставі рапорту старшого офіцера групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з метою уточнення причин та умов неприбуття ОСОБА_1 на шикування для проведення інструктажу добового наряду прийнято рішення провести службове розслідування.
17.03.2024 року начальником оркестру військовим - диригентом військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_5 складений акт службового розслідування, в якому зазначено наступне: "16.05.2023 року о 16:00 на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону, яке проходило на території військової частин НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , старшим лейтенантом ОСОБА_6 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 . Про причини своєї можливої відсутності або запізнення попередньо ОСОБА_1 нікому не повідомляв.
За фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 було надано доповідь по підпорядкуванню та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 16.05.2023 року.
Особовим складом зведеного батальйону було здійснено пошукові заходи під час яких стало відомо, що близько 15:00 солдат ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Того ж дня солдат ОСОБА_1 на фоні вживання алкогольних напоїв з особистої зброї, що була за ним закріплена (АК-74 № НОМЕР_2 ), відкрив вогонь одиночними пострілами з вікна, в результаті чого пошкодив вікно квартири АДРЕСА_4 та віконну раму квартири АДРЕСА_5 багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , четвертий провулок АДРЕСА_6 , внаслідок чого очевидці викликали поліцію.
16.05.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення було внесено відомоості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та солдат ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України". 
Згідно розділу 5 акт службового розслідування від 17.03.2024 року запропоновано:
"1.Службове розслідування вважати завершеним.
2.Вважати, що солдат ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 16.05.2023 року був відсутній на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону та в стані алкогольного сп`яніння грубо порушив громадський порядок. З 16.05.2023 року по 16.08.2023 року вважати солдата ОСОБА_1 таким, що перебував під вартою в Державній установі "Сумський слідчий ізолятор". З 17.08.2023 року по 21.11.2023 року вважати таким, що перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
3. За самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз.1 ст. 11, ст. 12, ст.16, абз.15, 16 ст. 128 , абз.2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
4. За не надання доповіді командиром зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 про прибуття солдата ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , що призвело до порушення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_1 та не виконанням військовослужбовцем службових обов`язків, порушення вимог статей 12, 16, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути капітана ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності".
21.03.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ "Про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 " №751, яким він наказує, зокрема:
1. Вважати, що солдат ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 16.05.2023 року був відсутній на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону та в стані алкогольного сп`яніння грубо порушив громадський порядок. З 16.05.2023 року по 16.08.2023 року, вважати солдата ОСОБА_1 таким, що перебував під вартою в Державній установі "Сумський слідчий ізолятор". З 17.08.2023 року по 21.11.2023 року вважати таким, що перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 22.11.2023 року прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків. 
2. За самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добовому наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз.1, ст. 11, ст. 12, ст. 16, абз.15, 16 ст. 128, абз. 2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та керуючись пунктом "б" статті 48 та статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти дисциплінарне стягнення "Догана".
Позивач не погодився із пунктами 1, 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 від 21.03.2024 року №751, наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103, (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року, бездіяльністю щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року, та звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що датою повернення ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації військової частини АДРЕСА_1 є 17.08.2023 року, а тому, в даному випадку, невиконання уповноваженою особою військової частини обов`язку повідомлення про прибуття солдата ОСОБА_1 не може позбавляти останнього права на отримання грошового забезпечення.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази від 11.04.2023 року №103, №56-РС від 11.04.2023 року прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Стаутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
У відповідності до п. 11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).
Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Із матеріалів справи встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 16.05.2023 року № 1037 на підставі рапорту старшого офіцера групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з метою уточнення причин та умов неприбуття ОСОБА_1 на шикування для проведення інструктажу добового наряду прийнято рішення провести службове розслідування.
За фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 було надано доповідь по підпорядкуванню та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 16.05.2023 року.
17.03.2024 року начальником оркестру військовим - диригентом військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_5 складений акт службового розслідування, в якому запропоновано за самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз.1 ст. 11, ст. 12, ст.16, абз.15, 16 ст. 128 , абз.2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
21.03.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ "Про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 " №751, яким він наказує, зокрема, що за самовільне залишення військової частини, відсутність на службі та не доповіді про причини своєї відсутності на шикуванні для проведення інструктажу добовому наряду зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 о 16:00 16.05.2023 року, порушення військової дисципліни та вимог абз.1, ст. 11, ст. 12, ст. 16, абз.15, 16 ст. 128, абз. 2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та керуючись пунктом "б" статті 48 та статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти дисциплінарне стягнення "Догана".
Крім того, ухвалами Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2023 року та від 11.07.2023 року у справі №577/2474/23 підтверджено факт відсутності ОСОБА_1 на шикуванні для проведення інструктажу добового наряду зведеного батальйону 16.05.2023 року, самовільного залишення розташування військової частини та відповідно порушення військової дисципліни. Доказів, як б спростовували вказані обставини позивачем не надані. Поважних причин щодо невиконання ОСОБА_1 військової дисципліни судом не встановлено.
Отже, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани є правомірним.
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Згідно з п. 14 розділу ІІІ Порядку № 608 до строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.
Водночас ст. 87 Дисциплінарного Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Так, у ході судового розгляду встановлено, що службове розслідування призначено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023, акт службового розслідування за наслідками проведеного розслідування складено та затверджено 17.03.2024.
Таким чином, днем закінчення службового розслідування відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 є 17.03.2024.
Наказ щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення прийнято 21.03.2024, тобто в межами місячного строку від дня закінчення службового розслідування, встановленого ст. 87 Дисциплінарного Статуту строку притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про порушення процедури проведення службового розслідування в частині повноти та об`єктивності проведення службового розслідування, не доведення до військовослужбовця спірного наказу, а також відсутність атку, засвідченого підписами не менше двох свідків, у разі відмови позивача поставити свій підпис про ознайомлення з наказом, як підстави для скасування спірного наказу, яким вже була надана оцінка судом в межах розгляду даної справи, оскільки процедурні порушення під час проведення службового розслідування не можуть бути єдиною підставою для скасування спірного наказу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.02.2020 у справі №826/16420/18.
Щодо посилань позивача стосовно того, що службове розслідування проведене відповідачем з порушенням строку, колегія суддів зазначає, що факт затримки у проведенні службового розслідування не впливає на cуть виявленого порушення та його наслідки, у зв`язку з чим саме по собі процедурне порушення не може мати наслідком звільнення особи від дисциплінарної відповідальності.
Стосовних позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 року №103, (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року колегія суддів зазначає наступне.
Так, зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №56-РС від 11.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до пп. 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 01.04.2023 року увільнено від займаної посади оператора штабу бригадної артилерійської групи та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з пп. 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.
Колегія суддів зазначає, що прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 було зумовлено скороченням посади оператора штабу бригадної артилерійської групи, яку займав позивач, у зв`язку з проведенням заходів з удосконалення організаційно-штатної структури, згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.02.2023 №Д-321/26/дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2023 році", та не вирішенням питання щодо його подальшого службового використання.
Так, колегія суддів зазначає, що правова оцінка доцільності розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, не входить до компетенції адміністративного суду. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом, є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем під час розгляду даного спору, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення прав позивача спірними наказами, проте спірні накази від 11.04.2023 року №103, №56-РС від 11.04.2023 року були прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 17.08.2023 року по 21.11.2023 року колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до п. 15 розд. І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, грошове забезпечення не виплачується: за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 138 від 16.05.2023 року у зв`язку із самовільним залишенням 16.05.2023 року військової частини ОСОБА_1 було призупинено виплату грошового забезпечення.
В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 335 від 22.11.2023 року позивачу було поновлено виплата грошового забезпечення.
Разом з тим, 17.03.2024 року складено акт службового розслідування, в якому, крім іншого, зазначено, що неправомірні дії військовослужбовця ОСОБА_7 полягають в не доповіді вищому командуванню про прибуття солдата ОСОБА_1 , в період із 17.08.2023 по 21.11.2023, щодо визначення місця перебування та виконання обов`язків з урахуванням обраного йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Вказані вище неправомірні дії призвели до не виконання службових обов`язків солдатом ОСОБА_1 в період із 17.08.2023 по 21.11.2023.
Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі 3 акту службового розслідування.
У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024 року №751 "Про результати службового розслідування за фактом відсутності на шикуванні солдата ОСОБА_1 " зазначено, що за не доповідь командиром зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 про прибуття солдата ОСОБА_1 до пункту постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , що призвело до порушення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_1 та не виконанням військовослужбовцем службових обов`язків, порушення статей 12,16,101,102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути капітана ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності та керуючись пунктом «а» статті 48 та статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та накласти дисциплінарне стягнення «Зауваження».
Також, зазначені обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , який був допитаний судом першої інстанції в судовому засіданні як свідок.
Отже, в ході судового розгляду встановлено, що фактичною датою повернення позивача до пункту постійної дислокації військової частини АДРЕСА_1 є 17.08.2023 року. Зазначена обставина підтверджена матеріалами справи та не спростована належними доказами.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що неналежне виконання уповноваженою особою військової частини обов`язку щодо своєчасного повідомлення про прибуття ОСОБА_1 не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання грошового забезпечення.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 по справі № 440/15418/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі 16.02.26.