ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/802/20  Номер провадження 22-ц/814/52/26	Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П., 
за участю секретаря Сальної Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Максима Миколайовича на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року
за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Михайлівська сільська рада Машівського району Полтавської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Михайлівська сільська рада Машівського району Полтавської області, про зобов`язання знести самочинно збудовану господарську будівлю,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив скасувати реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 5323085601:01:001:0046 (належної ОСОБА_1 ), 5323085601:01:001:0165 та 5323085601:01:001:0164 (належних ОСОБА_4 ) у Державному земельному кадастрі та скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами у Державному реєстрі речових прав. (а.с. 2-7 т.1)
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з моменту свого народження проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано за ним 07.12.2018 у передбаченому законом порядку у складі: житловий будинок загальною площею 34,7 кв. м, житловою площею 18,1 кв.м, сарай Б, сарай В, сарай Г, колодязь питний №1. Протягом всього строку проживання в його фактичному користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,8 га - для ведення особистого селянського господарства. У вересні 2018 року він звернувся до Михайлівської сільської ради для одержання дозволу на розробку проєктів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, якими він фактично користується, та рішенням Михайлівської сільської ради №№ 541, 542 від 09.10.2018 такі дозволи надано. Проте у 2019 році він дізнався, що земельні ділянки, які перебувають в його фактичному користуванні, частково зареєстровані за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , належний йому будинок та сарай знаходиться на земельній ділянці останнього.
04.12.2020 відповідачем ОСОБА_4 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Михайлівська сільська рада Машівського району Полтавської області, відповідно до якого просив зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно збудовану господарську споруду (сарай), а у разі відмови добровільно знести - провести примусове знесення за рахунок ОСОБА_2 (а.с. 212-216 т.1, а.с.26 т.2)
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що у 2007 році ОСОБА_4 рішеннями Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 22.03.2007 передано у власність земельні ділянки розміром 0,25 га (кадастровий номер 5323085601:01:001:0164) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0200 га (кадастровий номер 5323085601:01:001:0165) для ведення особистого селянського господарства. При цьому, ОСОБА_2 відмовився від користування земельною ділянкою 0,27 га за його особистою заявою, поданою до місцевої ради 22.03.2007 та рішенням Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 22.03.2007 було припинено право постійного користування ОСОБА_2 земельною ділянкою в розмірі 0,27 га (рілля). ОСОБА_2 запевнив ОСОБА_4 , що перенесе належний йому сарай на земельну ділянку, яка залишиться в його користуванні, проте цього не зробив. Також у зустрічному позові зазначено, що в ході розробки технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 був присутній під час встановлення меж земельних ділянок ОСОБА_4 та погоджував межі, про що свідчить його особистий підпис в Актах встановлення меж земельних ділянок внатурі (на місцевості).
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 04.12.2020 зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Михайлівська сільська рада Машівського району Полтавської області, про зобов`язання знести самочинно збудовану господарську будівлю прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. (а.с. 212-216 т. 1, а.с. 5 т. 2)
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року первісний позов ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 - задоволено частково.
Скасовано у Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, площею 0,2483 га, розташованої на території с. Ряське Ряськівської сільської ради
Машівського району Полтавської області та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку.
Скасовано у Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 , з кадастровим номером 5323085601:01:001:0165, площею 0,0200 га (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.12.2023, а.с. 28 т. 4), розташованої на території с. Ряське Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області та призначеної для ведення особистого селянського господарства, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн та витрати на проведення експертиз в розмірі 1 625,00 грн з кожного.
Із вказаним рішенням частково не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника - адвоката Денисенка М.М. В апеляційній скарзі прохав рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні первісного позову про скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, належної ОСОБА_1 у Державному земельному кадастрі та скасування рішення про державну реєстрацію права власності останнього на дану земельну ділянку відмовити.
Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невірним встановленням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 правомірно набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046 розміром 0,2483 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку підтверджується державним актом серії ПЛ №221177 виданим 07 червня 2006 року Ряськівською сільською радою (а.с. 120-121 т.1). Проект землеустрою розроблявся ПП «Світанок». В ході розробки технічної документації ОСОБА_2 був присутній під час встановлення меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), про що свідчить його підпис в Акті встановлення меж земельної ділянки (а.с. 92-93 т.1). В ході судового розгляду особисту присутність ОСОБА_2 під час встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 та належність підпису у вказаному акті ОСОБА_2 не заперечувалась останнім та не спростована жодним доказом у справі, у тому числі висновком почеркознавчої експертизи. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки технічній документації із землеустрою щодо земельної ділянки Денисенка (5323085601:01:001:0046), а оцінив лише технічну документацію щодо земельних ділянок ОСОБА_6 (5323085601:01:001:0165 тa 5323085601:01:001:0164), Тобто, фактичні межі виділеної у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046 розміром 0,2483 га були погоджені ОСОБА_2 ще у 2005 році і останній жодних заперечень не мав з цього приводу до моменту звернення до суду із вказаним позовом у 2020 році. Суд не дослідив заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, про що він зазначав у поясненнях (а.с. 106-112 т.1). З 2005 року ОСОБА_2 знав і міг знати про порушення свого права, а до суду звернувся у 2020 році із вказаним позовом з пропуском строку позовної давності.
Вказував, що згідно з інформації з Державного земельного кадастру належна йому земельна ділянка з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046 відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, а земельні ділянки ОСОБА_4 (5323085601:01:001:0165 та 5323085601:01:001:0164), які частково накладаються на земельну ділянку 5323085601:01:001:0046, відносяться до земель іншої категорії - землі сільськогосподарського призначення, а тому, враховуючи різну категорію земель за відсутності належних доказів, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебувала земля з категорії «землі житлової та громадської забудови», - відсутні підстави вважати, що права та інтереси ОСОБА_2 порушені виділенням у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046.
Вважає безпідставним висновок місцевого суду, що ОСОБА_2 , маючи право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з 2018 року правомірно набув і право користування земельною ділянкою загальною площею 1,02 га з часу домоволодіння - з 1960 року, не врахувавши, що у 2004 році ОСОБА_2 погодився із фактичним визначенням меж земельної ділянки ОСОБА_1 5323085601:01:001:0046. До того ж, судом першої інстанції досліджувалися тільки облікові картки об`єкта погосподарського обліку, відповідно до яких земельні ділянки площею 0,23 га та 0,79 га згідно обліку знаходилися в користуванні ОСОБА_2 у 2016 та 2017 році коли за ОСОБА_1 вже було зареєстровано право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 5323085601:01:001:0046 (з 2006 року). Інших доказів, які 6 підтверджували розмір земельної ділянки, що перебувала в користуванні ОСОБА_2 станом на 2006 рік, суду першої інстанції надані не були.
Також, скаржник вважає, що висновок експерта ОСОБА_7 №13 від 14.11.2022 за результатом проведеної судової технічно-земельної експертизи, що призначалась у справі (а.с. 83-92 т. 3) не може бути належним і допустимим доказом у справі, оскільки складений 14.11.2022, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а обстеження земельної ділянки, що перебувала в користуванні останнього здійснювалось 25.10.2022 в присутності представників ОСОБА_2 - адвоката Волкова Д.В. та Яковенко О.М. (представника за довіреністю строком дії з 30.08.2018 по 30.08.2021), які не мали повноважень на представництво інтересів у зв`язку із смертю довірителя, тому законність їх потрапляння та перебування разом із експертом на земельній скаржник вважає незаконним. До того ж, експертом у висновку не зазначено яким чином викликали ОСОБА_1 для проведення обстеження земельної ділянки останнього, і яка обгороджена залізним парканом. Це питання не було з`ясовано судом, експерта не було викликано до суду для надання пояснень.
Також, на думку скаржника, права та інтереси ОСОБА_8 , залученої в якості правонаступника померлого ОСОБА_2 , не порушені, оскільки вона не зверталась до місцевої ради із вимогою надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, отриманого нею у спадок.
Щодо порушення норм процесуального права в апеляційній скарзі зазначено, що місцевий суд не забезпечив права сторони відповідача на подання доказів та участь у судовому засіданні 21.11.2023 (у якому було ухвалено рішення), чим порушив принцип змагальності та право на доступ до правосуддя. Так, заявлене 28.12.2020 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Денисенком М.М. клопотання про допит свідків у справі, а саме: гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , взагалі не було розглянуте судом (у зв`язку із чим скаржник прохав розглянути дане клопотання під час апеляційного перегляду). У судовому засіданні 21.11.2023, у якому представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Денисенко М.М. приймав участь в режимі відеоконференції, йому безпідставно було відмовлено у наданні можливості ознайомитись з документами, що подавались стороною позивача за первісним позовом, та які надійшли на запит суду першої інстанції; не було задоволено клопотання про обов`язкову явку ОСОБА_3 . Також, під час розгляду справи у судовому засіданні адвокатом Денисенком М.М. було заявлено відвід судді, для вирішення якого суд видалився до нарадчої кімнати, відеоконференцзв`язок із ним було припинено та не відновлено після виходу суду з нарадчої кімнати, у зв`язку із чим суд безпідставно продовжив розгляд справи за його відсутності.
20.03.2024 на електронну адресу апеляційного суду від представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказував, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не є належним відповідачем у справі. (а.с. 109-116, 121-125 т. 4)
11.04.2024 до апеляційного суду поштовим відправленням від представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_3 , адвоката Волкова Д.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. Вказував на дотримання судом при розгляді справи норм матеріального права, вірність висновків щодо фактичного розміру земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_2 із часу існування будинковолодіння (з 1960 року) в загальному розмірі 1,02 га згідно з обліковою карткою погосподарського обліку по Михайлівській сільській раді станом на 01.01.2016. Факт перетину земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 із земельною ділянкою ОСОБА_1 підтверджується висновком експерта.
Місцевим судом установлено, що ОСОБА_2 за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, 1960 року побудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який складається із житлового будинку загальною площею 34,7 кв.м, сараю Б, сараю В, сараю Г, колодязя питного №1 (a.c. 8-17 T. 1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, 30.08.2022 відкрита спадкова справа № 73/2022 до майна останнього на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом, поданою ОСОБА_3 , яка є єдиним спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_2 , що стверджується повідомленням державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори Асанової Р.Ш. від 06.04.2023 та документами зі спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 (а.с161-165,186,187 т.3).
11.04.2023 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (а.с. 187 т. 3).
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 16.10.2023 ОСОБА_3 залучено до участі у справі у якості правонаступника померлого позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 (а.с. 241, 242 т. 3)
Також, місцевим судом установлено, що згідно з обліковою карткою погосподарського, обліку по Михайлівській сільській раді станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,23 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,79 га (всього - 1,02 га). (а.с. 17, 18 т. 1)
За життя ОСОБА_2 звернувся до місцевої ради із заявами від 12.09.2018 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельних ділянок у власність в порядку безоплатної передачі орієнтовною площею: 0,25 га - дитя обслуговування будинку, господарських будівель і споруд та 0,80 га - для ведення особистого селянського господарства в межах с. Ряське на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області. (а.с. 21, 24 т. 1)
Рішеннями 16 сесії 7 скликання Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 09.10.2018 надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га. (а.с. 23-28 т. 1)
Згідно з доводами позовної заяви ОСОБА_2 , під час розробки проекту землеустрою останньому стало відомо про накладення на його земельну ділянку, якою він фактично користується, земельних ділянок, виділених у власність ОСОБА_4 , у зв`язку із чим ОСОБА_2 звернувся до сільського голови Михайлівської сільської ради для вирішення спору. (заява ОСОБА_2 від 21.08.2019, а.с. 29 т. 1)
Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 19.11.2019, складеного за участю сільського голови Михайлівської сільської ради Коляндри М.П., працівників виконавчого комітету Михайлівської сільської ради – землевпорядників ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , юрисконсульта Пиляя О.М., власників земельних ділянок - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , установлено, що ОСОБА_2 має у користуванні дві земельні ділянки загальною площею 1.02 га; земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до земель комунальної власності та з південної сторони межує із земельними ділянками 5323085601:01:001:0165, 5323085601:01:001:0164, загальною площею 0,2700 га, на території яких розміщений житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_4 (а.с. 36-37 т. 1)
Відповідно до Державного акта серії ЯЖ №353794 ОСОБА_4 на підставі рішення Ряськівської сільської ради 7 сесії 5 скликання від 22.03.2007 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5323085601:01:001:0164, площею 0,2500 га, розташованої на території с. Ряське Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.142, 143 т. 1)
Відповідно до Державного акта серії ЯЖ №353795 ОСОБА_4 на підставі рішення Ряськівської сільської ради 7 сесії 5 скликання від 22.03.2007 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5323085601:01:001:0165, площею 0,0200 га, розташованої на території с.Ряське Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області та призначеної для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 144, 145 т. 1)
Місцевим судом зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності вище вказаних земельних ділянок (належних ОСОБА_17 : 5323085601:01:001:0164 та 5323085601:01:001:0165) розроблялась y 2007 році та межі земельних ділянок були погоджені із ОСОБА_2 , про що свідчить підпис останнього в Актах встановлення меж земельних ділянок внатурі (на місцевості) (а.с. 78-96 т.1)
Рішенням Ряськівської сільської ради 7 сесії 5 скликання від 22.03.2007 припинено право постійного користування земельного ділянкою площею 0,27 та ОСОБА_2 на підставі поданою ним заяви від 22.03.2007. (а.с. 223-226 т. 1)
За висновком експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №CE-19/117-21/4012-ПЧ від 24.06.2021 (a.c. 192-206 т. 2), наданим за результатом проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 в заяві від 22.03.2007 до Ряськівської сільської ради про вилучення у нього земельної ділянки, яка перебувала на праві постійного користування в останнього площею 0,27 га виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Також, місцевим судом установлено, що згідно з Державним актом серії ПЛ №221177 ОСОБА_1 на підставі рішення Ряськівської сільської ради 11 сесії 4 скликання від 11.08.2004 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, площею 0,2483 га, розташованої на території с. Ряське Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (a.c. 120, 121т. 1)
Згідно з висновком судового експерта Авдеєвої №13 від 14.11.2022, наданого за результатом проведеної у справі судової земельно-технічної експертизи (а.с. 83-92 т. 3) на час проведення досліджень земельна ділянка, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно кадастрової зйомки земельних ділянок в межах с. Ряське на території Полтавського району Полтавської області виконаної ФОП ОСОБА_18 описується наступними межами: з боку земельної ділянки сільської ради (вулиця) довжина межової лінії складає 31,21 м; з боку земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 має частково тверді межові знаки довжина межової лінії складає 26,60 м, 32,24 м, 107,62 м; з боку земельної ділянки прибережної смуги р.Оріль довжина межової лінії складає 33,32м; з боку земельної ділянки сільської ради довжина межової лінії складає 84,02 м, 36,74 м, 14,23м, 9,21 м, 17,54 м. Площа земельної ділянки складає 0,5045 га.
Сарай літ «Г» 1960 року будівництва, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер витягу 148972155 від 11.12.2018, об?єкт нерухомого майна, що розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .
Згідно збірного кадастрового плану сарай літ «Г» розташований частково на земельній ділянці з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, яка знаходиться у власності ОСОБА_19 . тa земельній ділянці із кадастровим номером 5323085601:01:001:0165, яка знаходиться у власності ОСОБА_4 .
Факт перетину (накладення) земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 (з кадастровим номером б/н) із земельними ділянками з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 та земельними ділянками із кадастровими номерами 5323085601:01:001:0165 та 5323085601:01:001:0164, які знаходяться у власності ОСОБА_4 , відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою підтверджено кадастровою зйомкою розробниками є: ПП «Земельна компанія» (землевпорядник ОСОБА_20 ) (а.с. 39-40); ФОП ОСОБА_18 .
Площа накладання земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 (з кадастровим номером б/н) із земельною ділянкою з кадастровим номером: 5323085601:01:001:0046, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 складає 0,0458 га, або 9%.
Площа накладання земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 (з кадастровим номером б/н) із земельною ділянкою із кадастровим номером 5323085601:01:001:0165, яка знаходить у власності ОСОБА_4 складає 0,0222 га, або 100%.
Площа накладання земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 ( з кадастровим номером б/н) із земельною ділянкою із кадастровим номером 5323085601:01:001:0164, яка знаходиться у власності ОСОБА_4 складає 0,2496 га, або 100%.
Місцевим судом зазначено, що обгрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_2 , в послідуючому його правонаступник ОСОБА_3 , посилалися на те, що маючи у праві власності будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вони правомірно набули право користування земельною ділянкою площею 1,02 га, з часу існування вказаного будинковолодіння (з1960 року)
З 1970 по 1991 рр. земельні відносини регулювалися нормами Земельного кодексу УРСР від 08 липня 1970 року. Постановою Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18.12.1990 №562-12 пункт 3 визначено, що Земельний кодекс застосовується до правовідносин після введення його в дію, тобто з 15.03.1991 року, а пункт 5 даної постанови встановив, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу зберігають свої права на користування ними до оформлення у встановленому порядку прав власності землю або землекористування. Відповідне положення про збереження прав на землекористування відображене в пункті 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, діючого в цей час.
Відповідно до статей 30, 42 ЗК Української РСР 1991 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно зі статтею 1225 ЦК України (в редакції станом на 02.06.2022 року) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до статті 377 ЦК України (в редакції станом на 02.06.2022 року), до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Задовольняючи в повному обсязі первісний позов ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , місцевий суд виходив з того, що згідно з обліковою карткою погосподарського обліку по Михайлівській сільській раді станом на 01.01.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,23 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,79 га (всього - 1,02 га) (а.с. 17, 18 т. 1).
Надавши оцінку зібраним у справі доказам та встановивши, що: позивач ОСОБА_2 оформив у визначений законом спосіб право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (набутий у власність, у подальшому, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем - ОСОБА_3 ); що для обслуговування якого необхідна земельна ділянка; що сарай під літерою «Г» вказаного домоволодіння частково розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, що належить ОСОБА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером 5323085601:01:001:0165, що належить ОСОБА_4 , місцевий суд дійшов висновку про задоволення позову в частині скасування реєстрації вказаних земельних ділянок, належних відповідачам. В той же час, позивач не надала належних та допустимих доказів про те, що вона оформила у визначений законом спосіб право власності чи користування земельною ділянкою, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка надана відповідачу ОСОБА_4 (з кадастровим номером 5323085601:01:001:0165), чи що на ній розміщена частина житлового будинку чи споруд, у в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Розглядаючи доводи за зустрічним позовом щодо погодження ОСОБА_2 меж земельних ділянок, місцевим судом зазначено, що за змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. 
Згідно з положеннями ст. 55 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686 (далі - Інструкція №376). Згідно з пунктом 3.12 Інструкції №376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез?явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання. Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому, стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося.
Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками тa землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №580/168/16-ц, від 20 березня 2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18), №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-73019). Враховуючи вищенаведене, місцевий суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 правонаступником якого є ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає, оскільки сарай літери «Г», що входив до складу домоволодіння ОСОБА_2 , не є самочинно побудованою будівлею та частково розміщений на земельній ділянці відповідачів ( ОСОБА_21 та ОСОБА_4 ).
Щодо меж апеляційного перегляду справи
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення місцевого суду оскаржено відповідачем ОСОБА_1 в частині задоволених позовних вимог до нього за первісним позовом, тому в іншій частині (відносно вимог за первісним позовом до відповідача ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про зобов`язання знести самочинно збудовану господарську будівлю) - рішення місцевого суду не переглядається.
Перевіривши законність та обгрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Місцевий суд ухвалив скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, площею 0,2483 га, на території с. Ряське Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.
3 технічного паспорту, виготовленого 21.09.2018, вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складається 3: житлового будинку літ. А-1, сараї літ Б,В,Г, колодязь питний №1.
Рік побудови житлового будинку та зазначених господарських споруд - 1960.
Право власності за ОСОБА_2 на вказане домоволодіння було зареєстровано 07.12.2018. (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №148972155 від 11.12.2018, а.с. 8 т. 1).
Згідно з довідками виконкому Михайлівської об?єднаної громади Машівського району Полтавської області від 10.10.2018 та №701 №580 від 03.09.2018 вбачається, що будинковолодінню присвоєно порядковий номер №42 на підставі рішення двадцятої сесії п`ятого скликання Ряськівської сільської ради від 22.07.2008, земельна ділянка, на якій розміщена садиба, площею, 1,0200 га перебуває у державній власності. (а.с. 9-10 т. 1)
Обліковою карткою погосподарського обліку по Михайлівській сільській раді підтверджується, що станом на 01.01.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,23 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,79 га (всього - 1,02 га). (a.c. 17, 18 т. 1)
Згідно з Державним актом серії ПЛ №221177 ОСОБА_1 на підставі рішення Ряськівської сільської ради 11 сесії 4 скликання від 11.08.2004 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, площею 0,2483 га, розташованої на території с. Ряське Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (a.c. 120, 121 т.1)
Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що факт накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка знаходилась у фактичному користуванні ОСОБА_2 підтверджується як Планом меж земельних ділянок, складеним ПП «Полтавська земельна компанія» (а.с. 39-40 т.1), так і висновком проведеної в межах розгляду справи земельно технічної експертизи №13 від 14.11.2022 експерта ОСОБА_7 (а.с. 83-92 т.3)
Колегія суддів зазначає, що основною підставою для задоволення первісного позову судом першої інстанції став висновок судової земельно-технічної експертизи №13 від 14.11.2022 (експерт ОСОБА_7 ), згідно з яким було встановлено накладання (перетин) меж земельної ділянки позивача із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_1 (кад. номер 5323085601:01:001:0046) площею 0,0458 га (9%), а також розміщення господарської споруди (сараю літ. «Г») на ділянці останнього.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , з метою усунення суперечностей та перевірки доводів апелянта, Полтавським апеляційним судом ухвалою від 08.05.2025, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.06.2025, призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям ННЦ «ІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса».
На розгляд експертів посталено наступні запитання:
1. Чи відповідає фактичне землеволодіння ОСОБА_1 (кадастровий номер 5323085601:01:001:0046) документації з землеустрою, яка видана ПП Світанок та прийнята Полтавською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 16.05.2025, в якій опис та погодження меж було погоджено та підписано також і ОСОБА_2 .?
2. Чи знаходиться споруда, яка зазначена у технічному паспорті ОСОБА_2 від 21.09.2018 року, як сарай літ. «Г», 1960 року побудови (фундамент – стовпи, стіни – дерево, покрівля – шифер) в межах сформованої земельної ділянки кадастровий номер 5323085601:01:001:0046, власником якої є ОСОБА_1 ?
3. Чи є накладання земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) із земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_1 ? У разі накладання земельної ділянки, визначити її розмір, межі та конфігурацію.
Відповідно до висновку експерта №827 від 26.08.2025 по першому питанню встановлено, що площа фактичного землеволодіння ОСОБА_1 складає 0,2612 га, площа земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046 відповідно технічної документації із землеустрою розробника ПП «Світанок» складає 0,2500 га, а відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №221177 виданого ОСОБА_1 від 07.06.2006, складає 0,2483 га.
Експерт прийшов до висновку, що площа фактичного землеволодіння ОСОБА_1 не відповідає площі земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046 відповідно технічної документації із землеустрою розробника ПП «Світанок» та державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме - площа фактичного землеволодіння більша на 0,0112 гa в порівнянні з технічною документацією із землеустрою та більша на 0,0129 га в порівнянні з державним актом на право власності на земельну ділянку.
По другому питанню експертом встановлено, що споруда, яка зазначена у технічному паспорті ОСОБА_2 від 21.09.2018 , як сарай літ. «Г», 1960 року побудови (фундамент - стовпи, стіни - дерево, покрівля - шифер) знаходиться поза межами сформованої земельної ділянки кадастровий номер 5323085601:01:001:0046, власником якої є ОСОБА_1 .
По третьому питанню експертом зазначено, що у зв`язку з відсутністю координат меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 землекористувача ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ), встановити накладання земельної ділянки по АДРЕСА_1 землекористувача ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) із земельною ділянкою з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, що належить на праві власності ОСОБА_1 , не видається за можливе.
Дослідженням плану земельної ділянки користувача ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) по АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, що належить на праві власності ОСОБА_1 встановлено, що накладання земельної ділянки по АДРЕСА_1 землекористувача ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) земельною ділянкою з кадастровим номером 5323085601:01:001:0046, що належить на праві власності ОСОБА_1 , відсутнє.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Надаючи оцінку висновку ННЦ «ІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», апеляційний суд враховує, що під час експертного дослідження булі усунуті всі розбіжності, на які посилався представник відповідача у своїй апеляційній скарзі та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції використано надані сторонами землевпорядні документи з вихідними даними, із використанням електронного формату топографо-геодезичної зйомки (розробник ФОП ОСОБА_22 ), що дозволяє з високою точністю співставити координати поворотних точок меж ділянок, тому вважає його більш повним та об`єктивним.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2483 га підтверджено Державним актом серії ПЛ №221177, виданим ще у 2006 році.
Встановлена експертом невідповідність фактичної площі землеволодіння ОСОБА_1 (0,2612 га) площі за документами (0,2483 га) не є самостійною підставою для скасування реєстрації ділянки, оскільки об`єкти нерухомості позивача не перебувають у межах ділянки відповідача та відсутнє накладення земельних ділянок, нерухоме майно знаходиться поза межами ділянки відповідача.
Оскільки, додатковою експертизою спростовано факт накладання меж та факт знаходження нерухомого майна позивача на ділянці ОСОБА_1 , суд доходить висновку про відсутність порушення прав ОСОБА_3 з боку відповідача.
Колегія суддів наголошує, що захисту підлягає лише реально порушене право. Враховуючи, що експертиза встановила відсутність накладання меж земельних ділянок позивача і відповідача та відсутність знаходження майна позивача на ділянці відповідача, слід дійти висновку про відсутність предмета спору в частині порушення прав ОСОБА_3 з боку ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що згідно зі ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові у цій частині.
Щодо розподілу судових витрат.
За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1261,20 грн.
Згідно з рахунком №1336 від 24.06.2025 року вартість послуги з проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи становить 36046,80 грн (а.с.171, т. 5).
За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи 26.08.2025 судовим експертом Рудавка М.С. складено висновок за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи №827.
Враховуючи, що на час проведення судової земельно-технічної експертизи справа перебувала на розгляді в суді апеляційної інстанції, отримання експертного висновку відбулося в межах судового процесу, за результатами якого відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі і витрати на проведення експертизи, покладаються на позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи, що витрати на проведення експертизи є обґрунтованими і висновок експертизи має доказове значення для тієї частини позовних вимог, у яких було відмовлено, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грн судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 36046,80 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмір 1261,20 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Максима Миколайовича – задовольнити.
Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року у частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 – скасувати. Ухвалити в цій частині нове.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Михайлівська сільська рада Машівського району Полтавської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку – відмовити.
В іншій частині рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102,00 грн та судові витрати за проведення експертизи у розмірі 36046,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий    Т.В. Одринська 

Судді       О.О. Панченко

В.П. Пікуль