ЄУН 932/10914/25
Провадження №2-а/932/226/25
РІШЕННЯ
Іменем України

27.02.2026 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад вимог та позиція позивача
Позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що 17.08.2025 під час руху на своєму автомобілі SUBARU FORESTER, д/н НОМЕР_1 , близько 21-00 вулицею Запорізьке шосе у м. Дніпрі він був зупинений поліцією та щодо нього прийнято постанову ЕНА №5508275 за ч.1 ст.121-3 КпАП України за керування автомобілем без освітленого номерного знаку, що є порушенням п.2.9в ПДР, та накладено штраф в сумі 1190,00 грн. 
Він пояснював, що не знав про несправність освітлення номерного знаку, що коли сідав за кермо, освітлення було у справному стані, але пояснення були проігноровані. Номерний знак був чистим, цілком видимим, без зайвих предметів. Інспектором не було пред`явлено жодних доказів на підтвердження несправності освітлення номерного знаку, як і не було надано доказів, які б підтверджували, що освітлення номерного знаку було несправним до моменту зупинки транспортного засобу. Дане правопорушення передбачає наявність вини, а якщо несправність виникла під час руху та водій не знав про неї, він не має притягуватися до відповідальності. Відповідач не надав доказів умисного вчинення ним правопорушення. Крім того, постанова повинна містити посилання на технічні засобі, якими здійснювався відеозапис, а якщо вони не вказані, то відеозапис є недопустимим доказом вини водія і на ньому не може ґрунтуватись обвинувачення. В оскаржуваній ним постанові не зазначено технічний засіб, на який було зафіксовано правопорушення, окрім посилання на камеру 473546 незрозумілого походження. Вважає, що постанова не відповідає вимогам закону. Наголошує, що він не знав про несправність, яка виникла під час руху, та в його діях відсутній склад правопорушення. Просив визнати протиправною та скасувати постанову. 
ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи під час розгляду справи
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги не визнаються. Так, постанова повністю відповідає вимогам закону, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом портативного відеореєстратора інспектора, який був покладений в основу прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови (в п.7 постанови вказано номер портативного відеореєстратора поліцейського – 473546). На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора зафіксовано розгляд справи, який відбувався згідно з чинним законодавством. Також з відео вбачається, номерний знак автомобіля позивача дійсно не був підсвічуваний. Також на відео відсутні будь-які заперечення водія щодо прийнятого інспектором рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП. На відеозаписі з відеореєстратора в поліцейському автомобілі зафіксовано рух транспортного засобу SUBARU FORESTER, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 з неосвітленим номерним знаком. Поліцейські, вбачаючи порушення ПДР, відреагували на це належним чином – прийняттям постанови. Згідно з п.2.3а ПДР водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, він завжди повинен бути у справному стані. В позовній заяві позивач посилається лише на процесуальні недоліки, допущені інспектором, і, на думку відповідача, це не може бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови. Доводи позивача є безпідставними, не спростовують правильності висновків та встановлених поліцейським обставин та є спробою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем не надано. Просить відмовити у задоволенні позову. 
Інших заяв та клопотань від сторін у справі до суду не надходило. 
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Позовна заява надійшла до суду 27.08.2025 та була автоматично розподілена між суддями 02.09.2025.
04.09.2025 ухвалою судді вона була залишена без руху для виправлення встановлених недоліків. 
Ухвалою від 08.09.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
16.01.2026 позовна заява знов була залишена без руху, недоліки усунуті позивачем 23.01.2026. 
27.01.2026 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. 
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №5508275 від 17.08.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00 грн за те, що 17.08.2025 о 21-14 у м. Дніпрі по вул. Запорізьке шосе, 9 км, він керував автомобілем SUBARU FORESTER, д/н НОМЕР_1 , без освітленого номерного знаку, чим порушив вимоги п.2.9а. ПДР – керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. 
Додатком до постанови вказано камеру 473546. 
Судом переглянуті надані відповідачем відеозаписи, на яких зафіксовано рух автомобіля SUBARU FORESTER, д/н НОМЕР_1 , задній номерний знак якого не освітлений, та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, під час якої він не заперечує вчиненого правопорушення та вказує, що не знав про те, що лампочки біля знаку не працюють, та про те, що не знає, що з ними взагалі робити. 
V. Оцінка суду
За положеннями ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі – ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.4 ст.258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.
За положеннями ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою ст.121-3 КпАП України відповідальність встановлено за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Пункт 2.9в ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Такі вимоги містять і приписи п.30.2 ПДР, згідно з якими на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.
Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Отже, експлуатація транспортного засобу без освітленого номерного знаку в темну пору доби становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.121-3 КпАП України.
У відповідності до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду відеозаписи з бодікамери №473546 та з відеореєстратора поліцейського автомобіля, з яких вбачається, що дійсно на момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 та складання оскаржуваної постанови автомобіль здійснював рух з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби. Позивачем не заперечується факт відсутності освітлення номерного знаку.
Щодо тверджень позивача, що він не знав про несправність та вона виникла вже під час руху, то суд звертає увагу, що відповідно до п.2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Таким чином, саме на водія покладена повна відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху, а тому твердження позивача про виникнення несправності під час руху не звільняє його від адміністративної відповідальності.
Наведене достатньою мірою підтверджує наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КпАП України.
Доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121-3 КпАП України, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КпАП України накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Доводи позивача на інші процедурні порушення при притягненні до адміністративної відповідальності не спростовують правомірність спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.
Оскаржувана постанова містить посилання на докази – в ній зазначений номер бодікамери, яка використовувалася поліцейськими під час виконання посадових обов`язків. Незазначення в постанові відомостей про відеореєстратор поліцейського автомобіля суд не вбачає суттєвим порушенням та зауважує, що навіть за умови невикористання цього доказу вина позивача у вчиненні правопорушення підтверджена відеозаписом відповідача з бодікамери. 
Враховуючи наведене та те, що дотримання ПДР є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КпАП України, оскільки обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за недоліки його стану покладається саме на водія. При цьому поліцейський, який діяв від імені органу Національної поліції, під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення. 
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до положень ст.139 КАС України через відмову в задоволенні позову судові витрати у справі покладаються на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11,77,139,242-246 КАС України, суд
УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (49000, м. Дніпро, площа Троїцька, 2а, код за ЄДРПОУ 40108646) про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити. 
Постанову серії ЕНА №5508275 від 17.08.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121-3 КпАП України ОСОБА_1 – залишити без змін. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду виготовлене 27.02.2026.

Суддя:          В.С. Салькова