Справа № 456/83/24 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М. 
Провадження № 22-ц/811/3061/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 31 липня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, як орган опіки та піклування, Відділ служби у справах дітей Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області про встановлення участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

в с т а н о в и в: 

04.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позову покликалася на те, що 19.07.2014 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, під час якого у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.02.2016 року у справі №341/2202/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає з разом з нею у м. Івано-Франківськ, при цьому з 2015 року відповідач не спілкується з донькою, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, навчанням, здоров`ям, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, Своїм батьком донька вважає її теперішнього чоловіка - ОСОБА_4 . Оскільки, відповідач не проявляє жодного інтересу до життя доньки, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, просила позов задоволити.
19.03.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визначити наступні способи та порядок особистого спілкування та участі у вихованні дочки з можливістю вільного спілкування без присутності матері шляхом встановлення графіку зустрічей з дочкою наступним чином:
- встановити особисте спілкування з донькою: засобами телефонного зв`язку месенджерами Viber, WhatsApp, Telegram, Skype та іншими, в тому числі за 4 допомогою відеозв`язку, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, щодня у будні з 14 години до 21 години без відриву від звичайного розпорядку дня, у вихідні дні з 09 години по 21 годину, без участі відповідача;
- щорічний спільний відпочинок упродовж першої половини літніх канікул дитини, враховуючи її режим дня, з обов`язковим здійсненням батьком її супроводу з місця їх проживання/перебування та повернення дитини за місцем її проживання після відпочинку;
- спільне проживання та проводження часу з дочкою за місцем проживання батька не менше двох тижнів на рік (під час шкільних канікул дитини) із наданням батьку права особисто забирати дитину з місця її проживання чи фактичного перебування та покладенням обов`язку повернення назад;
- безперешкодне відвідування батьком дитини у період хвороби, в день народження дочки та період свят, в тому числі в школі, за місцем проживання чи фактичного перебування ОСОБА_3 .
Зобов`язати відповідачку за два дні до дня зустрічі батька з дитиною надавати ОСОБА_2 точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це особисто батька дитини на наступний день з дня настання таких обставин.
В обґрунтування зустрічного позову покликався на те, що після розірвання шлюбу відповідачка за зустрічним позовом самостійно змінила місце проживання їхньої спільної дитини ОСОБА_5 , не виходила на зв`язок, протягом тривалого часу перешкоджає йому спілкуватись з донькою. Він як батько виконував і надалі продовжує виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватись з дитиною, проводити час з нею, брати участь у її вихованні. При цьому, ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Просив позов задоволити.
Оскаржуваним рішення у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, як орган опіки та піклування, Відділ служби у справах дітей Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області про встановлення участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- спілкування ОСОБА_2 з донькою засобами телефонного зв`язку месенджерами Viber, WhatsApp, Telegram, Skype та іншими, в тому числі за допомогою відеозв`язку, щопонеділка та щочетверга у будні в проміжку з 20 год. до 21 год. без відриву від звичайного розпорядку дня, у вихідні дні з 10 год. по 11 год., без участі ОСОБА_1 .
- безперешкодне відвідування батьком ОСОБА_2 доньки ОСОБА_3 у період її хвороби, в день її народження та період свят, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини.
У решті позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
У апеляційній скарзі зазначила, що під час вирішення спору щодо участі ОСОБА_6 у вихованні дитини судом не взято до уваги ставлення батька до виконання його батьківських обов`язків та особисту прихильність доньки до нього. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що відповідач з 2015 року не спілкується з донькою, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, навчанням, здоров`ям, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками. Крім того донька вважає своїм батьком її теперішнього чоловіка - ОСОБА_4 . Саме по собі посилання суду першої інстанції на те, що відповідач виявляє бажання піклуватися про свою дитину не підтверджено належними доказами.
Просить рішення суду в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: встановити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 засобами телефонного зв?язку месенджерами Viber, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Skype та іншими, в тому числі за допомогою відеозв?язку, щопонеділка та щочетверга у будні в проміжку з 20 год. до 21 год. без відриву від звичайного розпорядку дня, у вихідні дні з 10 год. по 11 год., за згодою дитини ОСОБА_3 ; безперешкодне відвідування батьком ОСОБА_2 доньки ОСОБА_3 у період її хвороби, в день її народження та період свят, з урахуванням стану здоров`я розпорядку дня та бажання дитини.
У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
Інші учасники, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити без їх участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Положеннями ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22).
Відповідно до ст. 19 СК Українипри розгляді судом справ про забезпечення прав дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.01.2021 року у справі № 753/6498/15-ц, висновок органу опіки та піклування є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Такий висновок підлягає оцінці судом разом з іншими доказами у справі.
Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.04.2024 у справі № 553/449/20, діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди необов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, необов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів.
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.11.2014 року.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.02.2016 у справі №341/2202/15-ц розірвано.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа №117 від 23.08.2023 директора ЗДО №35 «Вишиванка», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала заклад дошкільної освіти «Вишиванка» з вересня 2017 року по грудень 2020 року. Вихованням дитини займалася мама ОСОБА_9 та вітчим ОСОБА_10 , батько ОСОБА_2 жодного разу не навідувався до дитсадку.
Згідно листа №01-16/336 від 06.09.2023 класного керівника ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчалась з 01.09.2021 по16.09.2022 в ліцеї №21 імені Євгена Коновальця Івано-Франківської міської ради. Мати ОСОБА_1 цікавилась навчанням дитини та відповідно ставилася до виховання доньки, відвідувала батьківські збори. Батько ОСОБА_2 батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився, до школи не з`являвся.
Відповідно до листа №140-08/23 від 29.08.2023 директорки Івано-Франківської приватної гімназії «Крила» ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розпочала навчання у Івано-Франківської приватної гімназії «Крила» з вересня 2022 року. Мати ОСОБА_1 спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, регулярно відвідує батьківські збори, бере участь у позакласних заходах. Плату за навчання завжди здійснює мама вчасно. Батько ОСОБА_13 жодного контакту з гімназією не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.
Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , складеного 14.03.2024, встановлено, що за цією адресою зареєстровані батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які бажають спілкуватися з онукою та донькою відповідно.
Відповідно до психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 , складеної ТОВ «Серденько» Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 15.08.2024, у дівчинки при розмові щодо біологічного батька, якого називає ОСОБА_16 , спостерігалася підвищена жестикуляція, уникнення зорового контакту, була встановлена відсутність батьківсько-дитячого контакту з біологічним батьком, якого " ніколи в житті не бачила" "ніколи в житті з ним не говорила". Відповідно до питання методи "Мої рідні" визначено близькі стосунки із мамою та вітчимом.
Згідно листа від 14.01.2025 за вих № 26.14-28/25 в.о. начальника Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області, у ОСОБА_2 станом на 31.12.2024 відсутня заборгованість по сплаті аліментів по АСВП 67021706 з примусового виконання виконавчого листа № 2/341/888/15, виданого 14.12.2015 Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_17 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1300 грн, починаючи з 17.08.2015 і до досягнення дочкою повноліття. 
Звертаючись до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3 посилався на чинення йому відповідачкою перешкод у спілкуванні з донькою та відсутність домовленості між сторонами щодо його участі у вихованні дитини.
Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області №1253 від 01.11.2024 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та недоцільність встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про встановлення участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. При цьому, суд враховував те, що позивач тривалий час не спілкувався з дитиною та вважав, що визначений спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою не зашкодить психоемоційному стану дитини та відповідатиме можливості дитини сприймати піклування кожного з батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Визначаючи порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд також виходив зі ставлення ОСОБА_3 до виконання своїх обов`язків таз необхідності дотримання справедливої рівноваги інтересів обох батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та встановленим судом обставинам. 
При цьому, встановлений судом порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з донькою, на думку колегії суддів, сприятиме забезпеченню відновлення та налагодження психоемоційного контакту між дитиною і батьком.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що проживання ОСОБА_1 з донькою в іншому населеному пункті жодним чином не повинно впливати на спілкування дитини з її батьком та родиною по лінії батька, оскільки рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідатиме її якнайкращим інтересам, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 21 березня 2024 року у справі № 711/1839/23.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав сторонами не оскаржувалося, а відтак судом апеляційної інстанції не преглядається.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 31 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра