Справа № 359/11698/25 
Провадження № 1-кп/359/324/2026 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
24 березня 2026 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та використанням дистанційного зв`язку ВКЗ, кримінальне провадження №12025111100001672, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2025, по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.чита рф, громадянина України, із базовою середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, 

У С Т А Н О В И В:
20.08.2025 близько 05 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 2 по вулиці Гагаріна у селі Сеньківка Бориспільського району Київської області, побачив належний ОСОБА_6 , автомобіль марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , білого кольору, вартістю 133 251 грн 15 коп. Після цього, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 20.08.2025 близько 05 години, перебуваючи біля будинку № 2 по вулиці Гагаріна у селі Сеньківка Бориспільського району Київської області, діючи умисно та з корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння автомобілем марки «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , всупереч волі власника, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ключем, що мав при собі, пошкодив замок водійських дверцят і проник до салону автомобіля. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 відшукав у бардачку запасний ключ запалення від автомобіля марки «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , за допомогою якого завів двигун і почав рух. Після цього, ОСОБА_4 , отримавши реальну можливість керувати вказаним транспортним засобом, почав рух у напрямку села Сулимівка Бориспільського району Київської області, де в подальшому був зупинений працівниками поліції.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.289 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю. Відповідаючи на питання суду зазначив, що час, місце і спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Звертав увагу суду, що потерпілий – його знайомий і він намагався попередити про те, що він візьме машину, однак потерпілий не відповів на телефонний дзвінок, а йому терміново треба було скористатися автомобілем. Наразі автомобіль потерпілому повернено і він не має до нього жодних претензій. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив, просив пробачити його та призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і правильно розуміють зміст цих обставин, окрім того, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже суд, допитавши обвинуваченого на питання суду та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, повністю доведена і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст.65 КК України, враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів;
- особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий; за амбулаторною психіатричною та наркологічному допомогою не звертався; непрацевлаштований; розлучений; 
- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а саме у якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд приймає визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України, про те що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, беручи до уваги те, що обвинувачений вчинив умисний корисливий злочин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією частиною 1 статті 289 КК України. Разом з тим, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, усвідомив характер своєї протиправної поведінки і її наслідки, оскільки як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні надавав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України, та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Підстав для обрання запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішується судом, згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 - 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути із  ОСОБА_4  на користь Держави України процесуальні витрати, а саме за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/55023-АВ від 26.09.2025, у розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок, за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/57084-Д від 17.09.2025, у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/57328-БД від 20.11.2025, у розмірі 4165 (чотири тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 98 копійок, а всього стягнути 13079 (тринадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 98 копійок. 
Речові докази у справі:
1) відповідно до постанови старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 02.09.2025, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 та 4 ключі від автомобіля, що знаходяться у камері зберігання речових доказів Бориспільського РУП ГУНП в Київській області – повернути власнику ОСОБА_6 ;
2) відповідно до постанови старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 02.09.2025, а саме: транспортний засіб марки ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , що знаходяться на спецмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семенівка, вул. Піщана, буд. 15 – повернути власнику ОСОБА_6 ;
3) відповідно до постанови старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 15.09.2025, а саме: диск для лазерних систем зчитування «DVD-R. 4.7 Gb 120 MIN 16Х», із записом подій за 20.08.2025, із зовнішньої камери відеоспостереження, яка розташована по вулиці Гетьмана Івана Сулими у с. Сулимівка Бориспільського району Київської області – залишити у матеріалах кримінального провадження № 12025111100001672 від 02.09.2025.
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_9