Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/67/26 
Провадження № 2/936/73/2026

16.04.2026     селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового засідання Притуп К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Воловець у спрощеному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції сторін.
Позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 23 237,50 грн.
Позовні вимоги представник позивача обгрунтовує тим, що 26.04.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений Договір кредитної лінії № 00-7711733 за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 6 825,00 грн на строк 120 днів з терміном повернення до 24.08.2023 .
Для отримання кредиту відповідач зареєструвалася на сайті кредитодавця та отримала доступ до Особистого кабінету. У процесі реєстрації пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту кредитодавця. Після цього відповідач ознайомилась з чинною редакцією правил надання коштів у позику, заповнила свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказала суму коштів, яку бажає отримати. Таким чином, у кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки
26.04.2023 ТОВ «Качай Гроші» здійснило переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Сан-Райз Фінанс» на платіжну картку № НОМЕР_2, що підтверджується повідомленням від ТОВ «Сан-Райз Фінанс» з відміткою та додатком до нього що, в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі,
28.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та позивачем укладено Договір факторингу № 28112023 відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-7711733.
Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 28.11.2023 до Договору факторингу та Акту приймання-передачі до Договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Всупереч умовам укладеного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки кредитні кошти не повернула та проценти за їхнє користування не сплатила, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої становить 23 237, 50 грн, з яких: 6 825 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 412, 50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Таким чином, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 залишаються не виконаними, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з неї заборгованість за вищевказаним кредитним договором в загальній сумі 23 237, 50 грн, а також понесені судові витрати: 2 662,40 грн на оплату судового збору та 7 000,00 грн витрат на правову допомогу.
02.03.2026 ОСОБА_1 подано пояснення по справі, в яких просить відмовити у задоволенні позову та відмовити у відшкодуванні за рахунок відповідача повністю всієї суми заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та витрати щодо суми судового збору покласти на позивача, зокрема, відповідач заперечує укладення договору з позивачем та ТОВ «Качай гроші», вважає наведені позивачем обґрунтування безпідставними. 
Відповідач вважає, що у ТОВ «Качай гроші» станом на час укладення кредитного договору з відповідачкою було відсутня ліцензія видана НБУ, яка б давала право надавати фінансові послуги з кредитування. 
Також, відповідач вважає заявлену позивачем суму витрат на правничу допомогу завищеною та необґрунтованою.
04.03.2026 позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якому просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі та зазначає, що відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов договору належним чином, а тому позивачем доведено факт надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу, а саме, первісний кредитор - ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ", перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.
Позивач зазначає, що Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Таким чином, позивач розцінює позицію відповідача як намагання ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість за невиконаними зобов`язанням.
Також, позивач зазначає, що на момент видачі кредиту відповідачу 26.054.2023 ТОВ «Качай гроші» володіло ліцензією, що підтверджується інформацією з Державного реєстру фінансових установ за посиланням https://kis.bank.gov.ua/search-fu.
Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу позивач вважає, що робота адвоката виконана належним чином, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт.
14.04.2026 ОСОБА_1 скерувала через систему "Електронний суд" додаткові пояснення в яких зазначає, що договір з вказаним ТОВ «Качай гроші» не укладала ні в усній ні в письмовій формі та жодних змістовно наведених і обґрунтованих доводів, доказів чи розрахунків позивач у своєму позові з приводу вказаних перерахунку грошових коштів та факту підписання особисто чи за допомогою електронного цифрового підпису КЕП, ЕЦП фактично не наводить (не обґрунтовує). Також зазначає, що позивачем не надано суду доказів щодо укладених договірних відносин між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Сан-райз Фінанс» на користування фінансовими послугами щодо перерахування грошових коштів ТОВ «Сан-Райз Фінанс» в даному випадку 26.04.2023 щодо перерахування грошових коштів у розмірі 6 500,00 грн на банківський рахунок належний ПІБ, тобто ОСОБА_1 , так, як це прямо стосується даного судового спору та такі відомості відсутні у отриманій на вимог суду виписці про рух грошових коштів від 02.02.2026 з АТ КБ «ПриватБанк». Грошові кошти вказаної суми від зазначених вище товариств їй не надходили.
Відповідач вважає, що заявлені ТОВ Фінансова компанія «Ейс» позовні вимоги є безпідставними. Щодо суми витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень, з такою сумою витрат відповідачка не погоджуєся, та вважає її завищеною, необгрунтованою та нікчемною.
Заяви, клопотання учасників справи.
У судове засідання представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника та не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 22.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та витребувано у АТ КБ "Приватбанк" інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка НОМЕР_2 про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки № НОМЕР_2 у період з період з 26.04.2023 по 01.05.2023 у сумі 6 500,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки № НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та призначено судове засідання на 11.02.2026, яке відкладено за клопотанням відповідача на 03.03.2026, 24.03.2026, 31.03.2026 та 16.04.2026.
16.04.2026 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідачки про розгляд справи без її участі.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, зазначає таке.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 26.04.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 00-7711733, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Підписання договору відповідачем було здійснено електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 7476F, який був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_3 .
За умовами договору, передбаченими п.1 слідує, що кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п.1.2 договору сума кредитного ліміту складає 6 825 грн, тип кредиту кредитна лінія, строк кредитної лінії 120 днів, дата повернення кредиту 24.08.2023 або достроково, тип процентної ставки фіксована 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору 6941,67%, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 26 325,00 грн.
Пунктом 1.5 договору визначено, що цільове призначення кредиту: на споживчі потреби.
Відповідно до п. 2.2 договору, датою надання кредиту є дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту у сумі 6 825 грн на картку позичальника НОМЕР_2
Відповідно до п.2.2.1 договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 325 грн. Тобто позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно договору. Тобто, позичальнику перераховується сума кредиту 6500,00 грн, за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кКредиту. 
Як вбачається з повідомлення за період з 06.07.2022 по 27.04.2023, ТОВ «Сан-Райз Фінанс» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що було успішно проведено транзакції, зокрема щодо видачі кредитних коштів ОСОБА_1 шляхом їхнього перерахунку 26.04.2023 о 15:09:28 год на платіжну картку НОМЕР_2
Відповідно до п.3.1 договору, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. У випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п. 1.3 договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки.
Згідно п. 5.1 договору кошти кредиту, одержані позичальником за договором, повертаються ним в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня повернення кредиту (включно) на поточний рахунок кредитодавця, зазначений в розділі 8 договору, шляхом ініціювання переказу коштів з будь-якої платіжної картки позичальника через РОS-термінал в особовому кабінеті.
28.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та позивачем укладено Договір факторингу № 28112023 відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-7711733.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 28112023 від 28.08.2023 ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23 237,50 грн.
З графіку платежів та детального розрахунку заборгованості слідує, що ОСОБА_1 жодних коштів на сплату кредиту не перераховувала.
Таким чином, письмовими доказами в даній справі було підтверджено, що умови укладеного з ОСОБА_1 договору щодо своєчасно та повного повернення кредитних коштів, сплати відсотків, позичальником виконані не були, що призвело до виникнення в нього заборгованості, розмір якої, згідно наданого розрахунку, становить 23 237, 50 грн, з яких: 6 825 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 412, 50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Відповідно дост. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другоїстатті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 634 цьогоКодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови їх надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У статті 204 ЦПК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У статті 526ЦКУкраїни передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першоюстатті 530 ЦК України).
Статтею 612 ЦК Українипередбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст.1050ЦКУкраїни передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-7711733 від 26.04.2023 за період 28.11.2023-25.12.2025 загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за даним кредитним договором становить 23 237,50 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6 825 гривень; прострочена заборгованість за процентами становить 16 412,50 гривень.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).
За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів за його користування відповідно до умов кредиту, оскільки кредит ним не повернуто.
Таким чином, внаслідок укладення договору факторингу та додатків до нього, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 00-7711733 від 26.04.2023.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за Договором кредитної лінії № 00-7711733 від 26.04.2023 становить 23 237,50 грн, з яких: 6 825 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 412, 50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС".
Згідно відповіді на запит АТ КБ "Приват Банк" від 17.02.2026, повідомлено суд, що на рахунок № НОМЕР_4 ОСОБА_1 26.04.2023 було здійснено переказ у сумі 6 500 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості по кредиту, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Посилання відповідачки на те, що у первісного кредитора ТОВ «Качай гроші» на момент укладення кредитного договору № 00-7711733 (26.04.2023) була відсутня ліцензія НБУ є безпідставним, оскільки згідно з ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, сторони мають доводити свої твердження. Позивачем надано посилання на Державний реєстр фінансових установ (Комплексна інформаційна система Національного банку України) (kis.bank.gov.ua), який є офіційним джерелом інформації, згідно якого станом на 26.04.2023 ТОВ «Качай Гроші» мало чинну ліцензію на надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Окрім того, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Твердження відповідача про відсутність ліцензії без належних доказів анулювання ліцензії (надання витягу з реєстру про анулювання ліцензії тощо) є лише припущенням.
Також, твердження відповідача, що остання не підписувала договір ні в письмовій, ні в електронній формі, судом оцінюється критично, оскільки судом встановлено, що Договір кредитної лінії № 00-7711733 від 26.04.2023 відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (7476F), який згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису відповідача, ідентифікатор був надісланий на номер +380951320970. Згідно з відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду, цей номер є фінансовим номером відповідача. Для укладення договору відповідач пройшла реєстрацію в Особистому кабінеті, вказала персональні дані та пройшла верифікацію, що свідчить про свідоме виявлення волі на отримання кредиту.
Також, суд зазначає, що відсутність у відповідача договору з ТОВ «Сан-Райз Фінанс» (технічний оператор платіжних послуг) не спростовує факт отримання коштів відповідачем, оскільки товариство діяло на підставі договору з кредитором для виконання зобов`язання останнього перед позичальником. Згідно банківської виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.02.2026 про зарахування коштів на картку №4731-21XX-XXXX-1753, емітовану на ім`я ОСОБА_1 , 26.04.2023 підтверджується зарахування коштів в сумі 6 500 грн відповідачці. З огляду на викладене, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування інформації з банківської установи.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7 000 грн, які підтверджуються: договором №20/08/25-01 про надання правничої допомоги від 20.08.2025; додатковою угодою №25770670425 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025; актом прийому-передачі наданих послуг від 25.12.2025.
Для включення всієї суми витрат на правову допомогу у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень статей 137,141 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача не відповідає принципам розумності в цих правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.
З огляду на викладене вище, суд вважає наявними підстави для відмови у відшкодування за рахунок відповідача повністю всієї суми заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на невідповідність таких витрат вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору.
Суд констатує, що справи за позовами про стягнення заборгованості не є складними, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, чинне законодавство України та судова практика з такого предмету спору тривалий час є незмінною та стабільною,
Таким чином, суд, зважаючи на положення статей 89,133,134,137,141 ЦПК України, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат, приймаючи до уваги принципи пропорційності, реальності та розумності судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду та враховуючи складністю справи, доказів у справі, їх необхідність, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, а також заявленими позовними вимогами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час, то суд вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 5 000,00 грн.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки рішення ухвалено на користь позивача,у відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень.
Керуючись ст.ст.4,13,19,76,81,89,141, 258,263-265, 289 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
позов задоволити .
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, розташованого за адресою: 02090, м.Київ, вул.. Юрія Поправки, буд.6, каб.13) заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-7711733 № 00-7711733 від 26.04.2023 в сумі 23 237 (двадцять три тисячі двісті тридцять сім) грн 50 коп, судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, розташований за адресою: вул. Юрія Поправки, 6 кабінет 13, м. Київ.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Суха Н.І.