Справа № 346/1137/26 
Провадження № 1-кп/346/558/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд 
Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря   ОСОБА_2 

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 1-кп/346/558/26, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19.02.2026 року за № 12026096180000042, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні нікого немає, особи з інвалідністю ІІІ групи, не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
обвинувачений умисно завдав потерпілому ОСОБА_4 удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.02.2026 року близько 17:40 год. ОСОБА_4 , прямуючи до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зупинився поблизу будинку №73 по вул. Адама Міцкевича, з метою надання переваги в русі автомобілю марки “Daewoo Lanos”, номерний знак “ НОМЕР_1 ”, під керуванням ОСОБА_3 , водій якого увімкнув покажчик повороту безпосередньо перед здійсненням маневру. Після зупинки транспортного засобу з нього вийшов ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_4 та під час розмови останній зробив ОСОБА_3 зауваження щодо несвоєчасного увімкнення покажчика повороту. 
В подальшому, під час раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_4 з лівого боку, завдавши останньому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також у разі призначення йому покарання у виді штрафу матиме змогу його сплатити.
Крім цього, суд зазначає, що до обвинувального акту також додана письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 126 КК України.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. 
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, є кримінальним проступком.
Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах, є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Тому суд дійшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.
Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України. 
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376, 381, 382, 394 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ - оптичний CD-R диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 18.02.2026 року, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: 	ОСОБА_1