П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14919/25	
Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» до Одеської митниці про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року Приватне акціонерне товариство «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» (далі – ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2024/000089/2 від 12.11.2024.
Окрім цього, в позовній заяві ставиться питання про стягнення з Митниці, за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь підприємства, судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі. Як пояснює позивач, надані документи, на підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною контракту, не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, в них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар. За твердженням ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД», митний орган формально послався на те, що надані товариством документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, які підтверджують митну вартість товарів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими. Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості товару є протиправним, оскільки прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позов ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500050/2024/000089/2 від 12.11.2024.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» сплачений судовий збір у розмірі 8858,33 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції Митниця наголошує на тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що у поданих документах містяться розбіжності, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено у рішенні про коригування митної вартості товарів. 
Так, апелянт зазначає, що відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що булла фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару.
Далі, апелянт зазначає, що у поданій до митного оформлення декларації країни відправлення від 22.10.2024 № 24160400EX00100316 в графі одержувач заявлена інша особа, а в коносаменті від 01.11.2024 № 6 зазначений відправник «WE IC VE DIS TICARET ANONIM SIRKETI on behalf of GREENLINE CHEMICALS Ltd. Bulgaria», що не відповідає вказаному у митній декларації країни відправлення.
Також, як зазначає апелянт, листи аркушів зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1595 від 15.08.2023 , окрім останнього, не містять печаток та підписів покупця та продавця, що свідчить, що вказаний документ може містити явні ознаки підробки. 
Окремо Митниця стверджує, що заявлена декларантом митна вартість товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.
Отже, на переконання апелянта, наведені розбіжності та відсутність даних про вказані вище складові, свідчить про неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару.
Окремо апелянт зазначає про свою незгоду із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість застосування резервного методу для визначення митної вартості товару під час розмитнення товару. Оскільки документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містили розбіжності, не містили усіх даних, відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, апелянт вважає, що митна вартість має визначатися з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Як пояснює апелянт, в рамках даного спору, митна вартість ґрунтувалася на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»). Тобто, здійснювалося порівняння заявленої митної вартості товарів з митною вартістю товарів, які за своїми характеристиками та особливостями, максимально наближено підпадають під ознаки ідентичних або аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з врахуванням індивідуальних характеристик оцінюваного товару. Наведене, на думку апелянта свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.
ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції зазначає про безпідставність поданої скарги. Вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі факти, які були викладені сторонами у справі в поданих до суду документах та їм була надана належна правова оцінка у судовому рішенні. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду – залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» 28.12.1995 зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код ЄДРПОУ 00293462.
Основний вид економічної діяльності: 23.13 Виробництво порожнистого скла.
Інші види діяльності: 46.44 Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 51.10 Пасажирський авіаційний транспорт; 77.35 Надання в оренду повітряних транспортних засобів.
15.08.2023 між компанією SIS Company SP. Z o.o., Польща (Продавець) та ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» (Покупець) укладений Контракт №1595, відповідно до умов кого Продавець продає, а Покупець купує соду кальциновану (надалі Товар) в асортименті, кількостях, та по цінах, зазначених в Доповненнях, які з моменту їх підписання Сторонами стають невід`ємними частинами даного Контракту.
Згідно пункту 2.2. Контракту № 1595 вартість товару вказується в доповненнях, які з моменту їх підписання Сторонами стають невід`ємними частинами даного Контракту.
Пунктом 2.3. Контракту № 1595 визначено, що оплата за товар по даному Контракту здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця.
Відповідно до пункту 2.4. Контракту № 1595 умови оплати погоджуються Сторонами окремо і зазначаються у Доповненнях до даного Контракту.
Згідно пункту 3.1. Контракту № 1595 базисні умови поставок погоджуються Сторонами окремо і зазначаються Доповненнях до даного Контракту.
Згідно пункту 5.1. Контракту № 1595 якість товарів повинна відповідати параметрам вказані які Товарів, сертифікатах якості (відповідності), вимогам до Товарів, які вказані Доповненнях.
09.02.2024 компанія SIS Company SP. Z o.o., Польща та ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» уклали Додаткову угоду № 4 до Контракту № 1595.
Згідно Додаткової угоди № 4 до Контракту № 1595 пункт 2.5. Контракту викладений в такій редакції: 
п. 2.5. Всі ціни та розрахунки по даному Контракту визначаються і здійснюються в євро (EUR) або доларах США (USD) про що вказується у Доповненнях до даного Контракту.
01.10.2024 між ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» та компанією SIS Company SP. Z o.o. укладені Доповнення № 23 до Контракту № 1595 на поставку Товару, а саме: карбонат динатрію (сода кальцинована, щільна, Na2CO3 min 99%).
Згідно Доповнення № 23 до Контракту № 1595 : Товар – карбонат динатрію (сода кальцинована, щільна, Na2CO3 min 99%). Виробником Товару, який буде поставлятися згідно даного Доповнення є: 
1) ETI SODA Uretim Pazarlama Nakliyat ve Elektrik Uretim Sanayi ve Ticaret A.S. Yesilagac Quarter. Guragac Kumeevler TronaTesisleri No:47/A 06730 Beypazari-AnkaraTurkey, або
2) KAZAN SODA Mulk Kume Evleri 1. Cadde No:122Yenikent – Sincan-Ankara-Turkey. Обсяг поставки – 700 тон. 
Відповідно до пункту 4 поставка Товару здійснюється на умовах СРТ згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року:
- СРТ Порт Одеса, ДП «Одеський морський торговий порт», термінал ДП «УНСК», м. Одеса, вул. Кутузова, 21, або 
- СРТ Порт Ізмаїл, ДП «Ізмаїльський торговельний порт», Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 7, або 
- СРТ Порт Кілія, ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» вантажний термінал п/п «Кілія», Одеська обл., м. Кілія, вул. Железнякова, 4, або 
- СРТ Порт Чорноморськ, ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, або 
- - СРТ Порт Орлівка, ТОВ «Річковий порт «Орлівка», Одеська обл., Ренійський район, с. Орлівка, Поромна дорога, 1. 
Термін поставки – жовтень 2024 року – листопад 2024 року. Ціна – 365,15 дол. США/т. Загальна вартість – 255 605,00 дол. США. 
Відповідно до пункту 12 Доповнення № 23 Умови оплати – 100% попередня оплата. 
На виконання умов Контракту ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» імпортувало на митну територію України товар № 1 
- Продукт неорганічної хімії: карбонати натрію. SODA ASH DENSE/кальцінована сода гранульована (безводний карбонат динатрію у вигляді порошку) - 200 тонн, Хімічний склад: Na2CO3 -99.69%CAS 497-19-8, Всього вага нетто: 200000 кг, Не є товаром військового призначення та товаром подвійного використання. Торгова марка: KAZAN SODA Виробник: KAZAN SODA ELEKTRIK URETIM A.S. Країна виробництва:TR.
08.11.2024 з метою здійснення митного оформлення ввезених товарів, уповноваженою особою декларанта (позивача) подана до відділу митного оформлення електронна митна декларація (ЕМД) №24UA500050012153U3 на вказаний вище товар.
Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 МК України декларант надав відповідні документи, а саме: 
- пакувальний лист (Packing list) №WD02024000002765 від 04.11.2024;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № FV-ZAL 106/2024 від 04.11.2024;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № WD02024000002765 від 04.11.2024;
- декларація про походження товару (Declaration of origin) №FV-ZAL 106/2024 від 04.11.2024;
- банківський платіжний документ, що стосується товару плат. інст. №13 від 17.10.2024;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104) подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1595 від 15.08.2023;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №23 від 01.10.2024;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 09.02.2024;
- договір про надання послуг митного брокера №015/ТБО від 14.12.2022;
- інші некласифіковані документи лист декларанта 01/08-11-2024 від 08.11.2024;
- інші некласифіковані документи сертифікат аналізу 85074 від 04.11.2024;
- копія митної декларації країни відправлення №24160400EX00100316 від 22.10.2024.
За результатами розгляду Митницею наведених вище документів, декларант отримав повідомлення, в якому містилася пропозиція надати для підтвердження митної вартості товару додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та або інформація біржових організацій про вартість товару; 
8) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
9) банківський платіжний документ, підтверджуючий попередню оплату до митного оформлення; 
10) митну декларацію країни відправлення.
У відповідь на вимогу Митниці, 12.11.2024 уповноваженою особою ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» направлений лист, яким надані листи «Greenline chemicals ltd» № GB-2024-145-2 від 31.10.2024; та Santander, Kopia zlecenia platniczego wychodzacego. Також у зв`язку з наданням вичерпного пакету документів, декларант просив продовжити процедуру митного оформлення товарів за поданими документами.
12.11.2024 Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару № UA500050/2024/000089/2 за резервним методом. 
У рішенні обґрунтування висновків про не підтвердження декларантом заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту складалося з такого:
« 1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2 контракту вартість пакування товару, маркування включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості пакування на 160 великих мішків до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) у митній декларації країни відправлення від 22.10.2024 № 24160400EX00100316 в графі одержувач заявлена інша особа; 
3) в коносаменті від 01.11.2024 № 6 зазначений відправник «WE IC VE DIS TICARET ANONIM SIRKETI on behalf of GREENLINE CHEMICALS Ltd. Bulgaria», що не відповідає вказаному у митній декларації країни відправлення від 22.10.2024 №24160400EX00100316 ; 
4) листи аркушів, окрім останнього, зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1595 від 15.08.2023 не містять печаток та підписів покупця та продавця, що в свою чергу свідчить, що вказаний документ може містити явні ознаки підробки; 
5) заявлена декларантом митна вартість товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.».
Також, за результатами перевірки митної декларації ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» митницею була прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000259 від 12.11.2024.
Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження митної вартості товарів за ціною контракту, декларант надав усі необхідні документи, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів. Суд зазначив, що відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Досліджуючи довід апелянта про законність та обґрунтованість прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо фактично сплаченої ціни, а також про те, що декларант не надав документів на спростовування виявлених розбіжностей, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частина 1 статті 49 МК України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частина 1 статті 52 МК України визначає, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .
Частини 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 МК України унормовують, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:
декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу рішення про коригування митної вартості, дійшла таких висновків.
Так, в апеляційній скарзі митний орган так само як і в спірному рішенні посилається на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
При цьому, Митниця посилається на положення підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 МК України.
Так, згідно підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Слід зазначити, що положення даної норми є диспозитивними та містять гіпотезу, якщо витрати не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, то такі витрати додаються до ціни при визначенні митної вартості. 
Тобто, вказані положення закону містять умову, за наявністю якої норма має бути застосована, а саме якщо витрати, які включають вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням не включені у вартість товару. 
В іншому випадку при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, не додаються такі складові митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Водночас, звертаючись до умов контракту колегія суддів зауважує на тому, що, згідно пункту 2.2. Контракту № 1595 вартість товару вказується в доповненнях, які з моменту їх підписання Сторонами стають невід`ємними частинами даного Контракту.
Наведене свідчить про те, що умовами контракту передбачено, що вартість пакування включена до ціни товару.
Більш того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої Декларантом, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
За таких підстав, підприємством витрати на пакування понесені не були, а тому за правилами частини 10 статті 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.
Варто зазначити, що митний орган не підтвердив понесення підприємством додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.
За таких підстав, твердження апелянта про те, що декларантом не надані документи на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставними та не обґрунтованими.
Далі апелянт, мотивуючи неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару зазначає, що у митній декларації країни відправлення від 22.10.2024 №24160400EX00100316 в графі одержувач заявлена інша особа
З приводу таких аргументів, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи, зокрема митної декларації поставка вантажу здійснюється не за прямим контрактом, що зокрема було зазначено у митній декларації та власне митним органом у надісланому повідомленні в рамках проведення процедури консультацій з декларантом та оскаржуваному рішенні – «код 4100 - не прямий контракт». Між виробником (експортером товару) та ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» є компанії посередники. Саме в зв`язку з тим, що партія товару продана Виробником товару одному посереднику, який в свою чергу, перепродав її іншому посереднику «SIS Company» Sp. z o.o. (Poland), що в свою чергу виступає постачальником поданого Позивачем до митного оформлення товару, в копії декларації країни відправлення наявні відомості про контракт, вартість товару, умови поставки, рахунки-фактури, тощо, між виробником товару, вантажовідправником та посередником. Виробник товару – KAZAN SODA, Mulk Kume Evleri 1. Cadde No: 122Yenikent – SincanAnkara-Turkey; Вантажовідправник – WE IC VE DIS TICARET A.S. PASALIMANI, CAD. NO:41, USKUDAR / ISTANBUL ON BEHALF OF GREENLINE CHEMICALS LTD., 2A Cont Androvanti Street, 2nd floor, 8000, Burgas, Bulgaria; Компанія-посередник – GREENLINE CHEMICALS Ltd, 2A Cont Androvanti Street, 2nd floor, 8000, Burgas, Bulgaria.
В поданій при митному оформленні декларантом митній декларації №24UA500050012153U3 від 08.11.2024, у відповідності до вимог МК України, вже вказані відомості про наявні господарські контракти (взаємовідносини) між ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» та Постачальником товару «SIS Company» Sp. z o.o., (Poland).
Варто зазначити, що заповнення митної декларації країни відправлення знаходиться поза межами компетенції декларанта, та відповідно наявність у ній розбіжностей чи відсутність певних відомостей не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості товару.
Крім цього, слід зазначити, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.
Отже, вищевказані аргументи апелянта жодним чином не підтверджують, що заявлена митна вартість не підтверджена, так само як і обґрунтованість прийнятого спірного рішення.
Стосовно посилань апелянта на недоліки коносаменту, слід зазначити, що колегія суддів дослідила наданий разом із митною декларацією Коносамент № 6 від 01.11.2024 та встановила, що останній містить повну інформацію, яка відповідає іншим документам, щодо поставки товару та не містить жодних розбіжностей, а саме – у наданому до митного оформлення коносаменті відображені зіставні відомості про вантажовідправника, порти відправлення та прибуття, судно, яким здійснюється морське перевезення, товар, що перевозиться, з визначенням його кількості та пакування, а також печатка капітана судна.
Коносамент документ, що містить умови договору морського перевезення, видається перевізником вантажовідправнику на посвідчення прийняття вантажу до перевезення із зобов`язанням доставити вантаж у порт призначення і видати його законному власнику коносаменту.
Коносамент є товаророзпорядчим документом. Ця функція виражається у тому, що угоди купівлі-продажу товарів, а також інші операції з товарами здійснюються за допомогою коносамента без фізичної передачі самих товарів. Тобто коносамент, що представляє названі в ньому товари може бути куплений, проданий, переданий на певних умовах. Це можливо в силу того, що коносамент, будучи цінним папером, висловлює право власності на конкретний вказаний у коносаменті вантаж.
Як мовилося вище, вантаж поставляється не за прямим контрактом, про що зазначено як у митній декларації, так і у направленому митним органом повідомленні в рамках проведення процедури консультацій з декларантом та оскаржуваному рішенні – «код 4100 - не прямий контракт».
Між виробником (експортером товару) та ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» є компанія посередник «SIS Company» Sp. z o.o. (Poland), яка в свою чергу виступає постачальником поданого до митного оформлення товару.
Саме в зв`язку з тим, що партія товару продана виробником товару посереднику, який в свою чергу, перепродав таку в подальшому ПрАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД», в копії декларації країни відправлення наявні відомості про контракт, вартість товару, умови поставки, тощо.
Отже, слід констатувати, що наведені доводи не підтверджують обґрунтованість прийнятого митним органом рішення.
Наступним доводом апелянта про обґрунтованість прийнятого рішення, є твердження що листи аркушів, окрім останнього, зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1595 від 15.08.2023 не містять печаток та підписів покупця та продавця, що на думку апелянта свідчить, що вказаний документ може містити явні ознаки підробки.
Відповідно до ст.1 Закону України від 16.04.1991 №959- XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі – Закон №959- XII), зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 6 Закону №959- XII суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.
Частина 3 статті 31 Закону України від 23.06.2005 №2709-ІV «Про міжнародне приватне право» визначає, що зовнішньоекономічний договір, якщо хоча б однією стороною є громадянин України або юридична особа України, укладається у формі, передбаченій законом, незалежно від місця його укладення, якщо інше не встановлено міжнародним договором України. Правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми зовнішньоекономічного договору визначаються правом, що застосовується до змісту правочину.
Положення пункту 4 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України закріплюють таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми рахунку-фактури (інвойсу).
Частини 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Таким чином, наведені вище норми чинного законодавства України не передбачають обов`язку сторін за правочином проставляння підписів та печаток на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.
Згідно матеріалів справи, зовнішньоекономічний договір (контракт) - Контракт №1595 від 15.08.2023 належним чином засвідчений підписами уповноважених осіб сторін, печатками на останньому аркуші договору, що свідчить про відсутність сумнівів щодо господарських правовідносин між сторонами.
За таких підстав посилання апелянта як в апеляційній скарзі так і в оскаржуваному рішення, що відсутність підписів уповноважених осіб продавця та покупця на кожному аркуші Контракту № 1595 тягне за собою недійсність такого договору, та відповідно обґрунтованість прийнятого рішення не відповідає дійсності та є безпідставними.
Отже, слід констатувати, що митний орган не спростував жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані декларантом до митної декларації №24UA500050012153U3 від 08.11.2024 не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.
Аналізом наведеного вище, є підстави стверджувати про необґрунтованість доводів Митниці щодо не доведення декларантом митної вартості товару, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апелянт не довів, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Досліджуючи обґрунтованість доводів митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до положень статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частина 1 статті 55 МК України визначає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Згідно матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки, митна вартість товару скоригована та визначена за резервним методом, відповідно до положень статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. 
Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як мовилося вище, митна вартість товарів скоригована та визначена за резервним методом відповідно до статті 64 МК України, на підставі інформації, наявної у митного органу, що міститься в спеціалізованому програмно – інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), Автоматизованій системі митного огляду (АСМО) «Інспектор». 
Як зазначає митний орган в оскаржуваному рішенні, джерелом для коригування митної вартості слугував аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, зокрема митні декларації МД №24UA500050011509U0 від 22.10.2024 та №24UA500050011428U3 від 19.10.2024, якими встановлено, що вартість товару є більшою та становить – 0,6 дол. США за 1 кг, ніж заявлена декларантом – за 1 кг ваги нетто.
Проаналізувавши наведене, колегія суддів зазначає, що згідно сталої практики Верховного Суду, наведеної, зокрема, у постанові від 27.04.2020 у справі №140/804/19, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. 
Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Резюмуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що декларант надав Митниці для митного оформлення імпортованого товару усі документи, передбачені статтею 53 МК України, які містили достовірні числові дані та підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, відповідно до вимог статті 58 МК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновки митного органу про заниження декларантом митної вартості товару та надання недостовірних даних не підтверджуються матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих декларантом документах не впливають на ціну товару.
Отож, колегія суддів дійшла висновку, що переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту, скаржник в апеляційній скарзі не навів.
Будь-яких інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару ПАТ «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД», суд апеляційної інстанцій не встановив. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстави для скасування правильного по суті рішення відсутні.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення та задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «РОКИТНІВСЬКИЙ СКЛЯНИЙ ЗАВОД» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 
суддя А. В. Бойко
суддя О. В. Єщенко