Номер провадження: 33/813/255/26
Номер справи місцевого суду: 522/22165/25 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
захисника – адвоката Зубрева Віталія Олеговича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 22.09.2025 о 23:35 годині керувала транспортним засобом, а саме електросамокатом, без державного номерного знаку, по вул. Незалежності, (Армійська), 8Б у м. Одесі у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, прилад 0415, що підтверджується тестом номер 2259 від 23.09.2025 року, результат склав 0,56 проміле, чим порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:
- матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом;
- відеозаписи та інші матеріали справи не містять інформацію про події, які мали місце у вказаний у протоколі день та час, а саме о 23.35 год;
- протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини;
- жоден із долучених документів не вказує на подію керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і за даних обставин, вона не є водієм у розумінні приписів Правил дорожнього руху;
- матеріали справи не містять доказів того, що самокат обладнаний електродвигуном, в тому числі потужністю понад 3 кВт, та відноситься до категорії електросамокатів і взагалі до транспортних засобів;
- відсутні законні підстави для зупинки;
- матеріали справи не містять доказів наявності ознак сп?яніння, а тому підстави для проведення огляду були відсутні;
- відсутні докази підтвердження встановлення стану алкогольного сп?яніння, оскільки спеціальний технічний засіб «Drager» Alcotest 7510 є газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі та здійснює аналіз повітря, що видихається особою та відповідно не здійснює аналіз крові, допустима норма алкоголю у повітрі, що видихається жодним нормативно-правовим актом не передбачено, а поняття показник алкоголю в крові не є тотожним до показника аналізу повітря, що видихається особою;
- в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують належний стан технічного засобу «Drager» Alcotest 7510, зокрема не долучено сертифікат відповідності, сертифікат перевірки, декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювального техніки;
- результат газоналізатора було отримано лише з третьої спроби та при кожній спробі мундштук не змінювався, що свідчить про ймовірність отримання хибних результатів;
- в акті огляду відсутній підпис ОСОБА_1 , яким підтверджується згода останньої із результатами огляду за допомогою газоаналізатора;
- за відсутності згоди із результатами огляду на місці, пройти огляд в закладі охорони здоров?я ОСОБА_1 запропоновано не було, направлення складено без присутності ОСОБА_1 та за змістом останню не ознайомлювали;
- судом поверхнево здійснено розгляд справи, допущено спрощений підхід при прийнятті оскаржуваного судового рішення;
- судом не надано оцінки аргументам захисника, викладених у клопотанні про закриття провадження;
- протокол містить інформацію про керування транспортним засобом у стані сп?яніння в м. Одеса, вул. Незалежності (Армійська) 8Б/1, суд, ухвалюючи постанову, зазначив адресу: по вул. Незалежності (Армійська) 8Б у м. Одесі, проте матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вірність тієї чи іншої адреси, суд нічим не мотивував зміну адреси, чим фактично вніс корегування до фабули протоколу, що є неприпустимим.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Зубрев В.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Відповідно до пунктів 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною її вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 462179 від 23.09.2025 року; 
роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, прилад 0415, тест номер 2259 від 23.09.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510; довідкою УПП в Одеській області; відеозаписом.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 462179 від 23.09.2025, яким зафіксовано, що 22.09.2025 о 23:35 годині ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, а саме електросамокатом, без державного номерного знаку, по вул. Незалежності, (Армійська), 8Б у м. Одесі у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, прилад 0415, що підтверджується тестом № 2259 від 23.09.2025, результат огляду склав 0,56 проміле, чим порушила п. 2.9.а Правил дорожнього руху, вказаний протокол ОСОБА_1 підписала без зауважень та заперечень (а.с. 1); 
- роздруківкою приладу Drager Alkotest 7510, відповідно до якої результат 0,56 проміле (а.с. 5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,?в якому вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, кількісний показник – 0,56% (а.с. 6);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.09.2025 (а.с. 8);
- відеозаписом, який оглянуто в ході розгляду справи, яким підтверджено, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , яка перебувала за увімкненим самокатом (23:36:59 хв). Поліцейський запитав: «Чому ви керуєте без світловідбиваючих елементів?» (23:37:07 хв), на що ОСОБА_1 відповіла: «Я не знаю, я вообще в первый раз» (23:37:12 хв). На питання поліцейського, чи вживала сьогодні, відповіла, що так, вишневку, маленький стаканчик (23:38:17 хв). Поліціант запитав ОСОБА_1 чи знає вона, що не можна керувати, остання відповіла, що ні, не знає (23:38:25 хв). Роз`яснивши, що самокат прирівнюється до транспортного засобу, поліцейський запропонував пройти тест за допомогою приладу драгер, на що ОСОБА_1 погодилась, результат тесту склав 0,56 %. (23:58:59 хв). Поліціянт роз`яснив, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, після складання адміністративних матеріалів, надав матеріали ОСОБА_1 для ознайомлення, від підпису яких вона відмовилася, вказавши, що не згодна (00:43:57 хв).
Оцінюючи доводи скарги, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом, апеляційний суд вказує, що під час її зупинки поліцейськими ОСОБА_1 не заперечувала факт керування нею транспортним засобом, більш того на запитання поліцейського, чому керуєте без світловідбиваючих елементів, відповіла: «Я не знаю, я вообще в первый раз» (23:37:07-23:37:12 хв), тобто особисто підтвердила факт керування. 
ОСОБА_1 спілкувалася з працівниками поліції саме як водій транспортного засобу, погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер (23:58:59 хв).
Спростовується матеріалами справи і те, що відеозаписи та інші матеріали справи не містять інформації про події, які мали місце у вказаний у протоколі день та час, а саме о 23.35 год, а тому апеляційний суд не бере до уваги вказаний довід.
Посилання, що протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини, не впливає на правильність висновків суду, оскільки вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час розгляду справи.
Щодо доводів скарги, що електричний самокат до визначення транспортного засобу не належить, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зі змінами, при розгляді адміністративних справ, зокрема, за ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 13-06.
За положеннями ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у ст. 121-126, 127-1 - 128-1, ч. 1, 2 ст. 129, ст. 132-1, 133-1, 133-2, 139, 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пункт 1.10. ПДР України передбачає, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому механічний транспортний засіб.
Слід зазначити, що 23.03.2023 набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Вказаним законом внесені зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, визначено, що:
- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Отже, фактично електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнані транспортними засобами.
В цьому контексті апеляційний суд також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 (провадження № 61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано керування ОСОБА_1 електросамокатом, тобто з урахуванням наведеного аналізу правових норм ОСОБА_1 керувала легким персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів.
Слід звернути увагу, що частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п. 2.5. ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п. 2.9.а щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
За таких обставин, доводи заявника, що електросамокат не є транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Твердження скарги, що відсутні законні підстави для зупинки, спростовується відеозаписом, відповідно до якого, зупиняючи ОСОБА_1 , поліцейські запитали ОСОБА_1 чому остання керує без світловідбиваючих елементів (23:37:07 хв), що свідчить про наявність підстав для зупинки транспортного засобу.
Оцінюючи доводи скарги, що матеріали справи не містять доказів наявності ознак сп?яніння, а тому підстави для проведення огляду були відсутні, апеляційний суд вказує таке.
Згідно з п. 2, 3 Розділу 1 Інструкції № 1452/753 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до наведеного вище працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння, виходячи із суб`єктивного сприйняття таких ознак візуально, органолептично, тощо.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не може втручатися в аспекти внутрішнього переконання працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння в частині виявлення ознак такого сп`яніння, а тому вказане посилання заявника є неспроможним та не спростовує факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, на питання поліцейського чи вживали щось сьогодні, ОСОБА_1 відповіла: «Да, пила вишневку, стаканчик маленький» (23:38:17 хв), що свідчить про наявність підстав для проведення огляду.
Щодо доводів скарги, що відсутні докази підтвердження встановлення стану алкогольного сп?яніння, оскільки спеціальний технічний засіб «Drager» Alcotest 7510 є газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі та здійснює аналіз повітря, що видихається особою та відповідно не здійснює аналіз крові, допустима норма алкоголю у повітрі, що видихається жодним нормативно-правовим актом не передбачено, а поняття показник алкоголю в крові не є тотожним до показника аналізу повітря, що видихається особою, апеляційний суд вказує наступне.
Згідно з п. 7 Інструкцією № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
В національному законодавстві потрібно передбачити спеціальні положення, що стосуються управління під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з управлінням транспортним засобом.
У будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Для точного визначення концентрації етанолу в крові використовуються спеціальні сертифіковані та повірені прилади газоаналізатори Драгер які є спеціальними апаратами, що вимірюють вміст алкоголю в проміле по повітрю, що видихається.
Крім того, згідно з Інструкцією приладу «DRAGER Alcotest 7510» результати тесту можуть визначатись у двох показниках (діапазон вимірювання): масова концентрація алкоголю у видихуваному повітрі від 0,00 до 3,00 мг/л (відношення маси етанолу у видихуваному повітрі до об`єму цього повітря) або масова концентрація алкоголю в крові - від 0 до 6 ‰ (відношення маси етанолу в крові до об`єму крові).
У даному випадку результат тесту був зафіксований у проміле, тобто була встановлена масова концентрація алкоголю в крові через повітря, яке видихається, а тому апеляційний суд вважає твердження заявника про помилковість показників, отриманих за допомогою приладу «Драгер Alcotest 7510», які є невідповідними щодо встановлення розміру алкоголю в крові, суперечить прямому призначенню такого приладу. 
Як чітко зазначено в загальнодоступній Інструкції, перевищення показників більше 0,2 проміле алкоголю в крові є достатнім приводом для констатації факту перебування особи у стані, який виключає можливість керування транспортним засобом.
Крім того, пунктом 5 статті 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року (із поправками внесеними Європейською угодою, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, які набрали чинності 28 серпня 1993 року) визначено, що "Водій повинен контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином ним управляти. Він повинен бути знайомий з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху, а також з такими чинниками, що можуть впливати на його поведінку, як втома, вживання лікарських препаратів і управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотиків.
Щодо скарги, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують належний стан технічного засобу «Drager» Alcotest 7510, апеляційний суд вказує таке.
У п. 5 розділу 2 наказу МВС України та МОЗ України № від 09.11.2015 року за № 1452/735 встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З наявних відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 не заявляла вимогу про надання документів: сертифікат відповідності, сертифікат перевірки, декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювального техніки, відтак доводи скарги є необґрунтованими.
Доводи скарги, що результат газоналізатора було отримано лише з третьої спроби та при кожній спробі мундштук не змінювався, що свідчить про ймовірність отримання хибних результатів, є безпідставними, оскільки сам по собі факт проведення кількох спроб тестування не свідчить про порушення порядку проведення огляду та не впливає на достовірність остаточно отриманого результату.
Посилання на відсутність у акті огляду підпису ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду за допомогою газоаналізатора, не є підставою для визнання результатів огляду недопустимими, оскільки такі обставини самі по собі не свідчать про порушення встановленого порядку проведення огляду.
Після отриманого результату, що склав 0,56 %, ОСОБА_1 не висловлювала свою незгоду, а вказала таке лише після складення адміністративних матеріалів .
Посилання, що за відсутності згоди із результатами огляду на місці, пройти огляд в закладі охорони здоров?я ОСОБА_1 запропоновано не було, не заслуговують на увагу. 
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 заявляла про незгоду з результатами огляду, проведеного за допомогою газоаналізатора, або наполягала на проведенні медичного огляду у закладі охорони здоров`я. 
Саме по собі посилання на неповідомлення про таку можливість не спростовує зафіксованих результатів огляду на стан сп`яніння та не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду.
Посилання на те, що судом у постанові зазначено іншу адресу місця вчинення правопорушення, ніж у протоколі, не заслуговують на увагу, оскільки така відмінність не змінює суті інкримінованого правопорушення, не впливає на встановлення обставин справи та не свідчить про внесення судом змін до фабули протоколу про адміністративне правопорушення. Така розбіжність носить формальний характер, не впливає на кваліфікацію дій особи та не спростовує встановлених судом обставин вчинення правопорушення.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду    М.В. Назарова