ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1573/26
Провадження № 1-кс/362/135/26

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді  ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого   ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  у кримінальному провадженні №42023112340000086 від 28.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого  ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
18.02.2026 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчої СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 42023112340000086 від 28.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що, у відповідності до Розпорядження сільського голови Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_9 №132-К від 15 червня 2021 року на підставі заяви ОСОБА_5 від 15.06.2021, останнього призначено на посаду директора Комунального підприємства «Фудсервіс» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області. 
Відповідно до Контракту з керівником комунального підприємства «Фудсервіс», що перебуває у комунальній власності Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, а саме Розділу 1, пунктів 1.1-1.5. – За цим контрактом Керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію Підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) Підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і зберігання закріпленого за Підприємством комунального майна Феодосіївської сільської ради, а Орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. На підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником та Підприємством, які з боку останнього реалізуються Органом управління майном. Терміном "сторони" в цьому контракті позначаються Орган управління майном та Керівник. Керівник, який уклав цей контракт, с повноважним представником Підприємства при реалізації повноважень, функцій, обов`язків, передбачених статутом підприємства, актами законодавства стосовно Підприємства, іншими обов`язковими для цього документами. Керівник діє на підставі єдиноначальності. Керівник підзвітний Органу управління майном в межах, встановлених чинним законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.
Згідно розділу 2 Контракту, пунктів 2.1., 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 – Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво Підприємством, організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань Підприємства, передбачених статутом Підприємства та цим контрактом. Керівник забезпечує складання річного фінансового плану підприємства та подає його на погодження Органу управління. Керівник підприємства подає інформацію та документацію щодо діяльності Підприємства на запити Органу управління. Керівник Підприємства подає, в установленому порядку, звіт про виконання фінансового плану та з інших питань діяльності підприємства.
Також, у відповідності до пункту 2.2. Контракту – Керівник Підприємства зобов`язується: забезпечити виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку згідно з додатком до контракту, з яких обов`язковими с рентабельність виробництва та співвідношення (коефіцієнти) між темпами приросту фонду споживання і продуктивністю праці; виконувати та забезпечувати виконання рішень Феодосіївської сільської ради щодо управлінням комунальним майном Феодосіївської сільської ради, рішень виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради та розпоряджень сільського голови; неухильно дотримуватись вимог статуту Підприємства та умов цього контракту: забезпечувати відповідність рішень, ухвалених Керівником, чинному законодавству, статуту Підприємства та рішенням Феодосіївської сільської ради, виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради та розпорядженням сільського голови; організовувати виконання державних, виробничих програм, договірних та інших обов`язків, що взяті Підприємством;
Відповідно до пункту 2.7. Контракту – Керівник має право: діяти від імені Підприємства, представляти його на всіх підприємствах, в установах та організаціях; укладати господарські та інші угоди; видавати доручення; відкривати рахунок в банках; користуватися правом розпорядження коштами Підприємства, накладати на працівників стягнення у відповідності з законодавством; в межах своєї компетенції видавати нормативні документи, накази, розпорядження та давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Підприємства.
Пунктом 2.10. та 2.11. Контракту визначено – Керівник укладає трудові договори з працівниками Підприємства відповідно до чинного законодавства. Керівник зобов`язаний вжити заходів до створення в кожному структурному підрозділі і на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці. При укладанні трудових договорів з працівниками Підприємства, визначенні та забезпеченні умов їх праці та відпочинку Керівник керується трудовим законодавством з урахуванням галузевих особливостей, передбачених статутом підприємства, генеральною та галузевими тарифними угодами і фінансовими можливостями Підприємства.
Згідно ч. 1 примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора Комунального підприємства «Фудсервіс» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, постійно здійснюючи функції представника органу місцевого самоврядування, а також обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, відповідно до ч. 3 ст. 18, пункту 1 примітки до ст. 364 КК України, являлася службовою особою.
Так, 09.03.2022 Виконавчим комітетом Феодосіївської сільської ради було розроблено «Програму територіальної оборони в Феодосіївській сільській територіальній громаді Обухівського району Київської області на 2022 рік», яка була затверджена рішенням №2 XV позачерговій сесії скликання VIII Феодосіївською сільською радою. Виконавцем даної програми було визначено Комунальне підприємство «Фудсервіс» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.
У невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 19 березня 2022 року, перебуваючи у невстановленому місці в ОСОБА_5 виник злочинний умисел на розтрату бюджетних коштів Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (код ЄДРПОУ 36963962) на користь інших осіб шляхом укладання договору на поставку товарів за завищено ціною, ніж їх ринкова.
Так, ОСОБА_5 , займаючи посаду директора Комунального закладу «Фудсервіс» Феодосіївської сільської ради, будучи службовою особою, котра наділена організаційно-розпорядчими повноваженнями, діючи умисно, розуміючи, що на території України із 24.02.2022 введено воєнний стан, перебуваючи в невстановленому в ході досудовим розслідуванням місці, маючи умисел на зловживання своїм службовим становищем, з корисливим мотивом, з метою розтрати бюджетних коштів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, нехтуючи своїми обов`язками та всупереч вимогам Законодавства, 19 березня 2022 року, уклав договір № 45GB на поставку товарів за кодом ДК 021:2015:35810000-5 — індивідуального обмундирування (індивідуальних засобів захисту) у кількості 310 шт. на суму 2 620 000,00 грн. між КП «Фудсервіс» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 , яка не надала розрахунків собівартості, комерційних пропозицій, сертифікатів відповідності, паспортів якості, документів про походження товару та інших підтвердних документів про клас якості, які є обов`язковими для товарів військового та спеціального призначення з метою приховування фактичних характеристик поставленого товару та унеможливлення перевірки його відповідності заявленим вимогам. В подальшому, ОСОБА_5 підписав видаткову накладну №1 від 19.03.2022, відповідно до якої посадовими особами Феодосіївської сільської ради сформовано платіжне доручення, на підставі якого 24.03.2022 з рахунку Феодосіївської сільської ради, відкритого в УДКСУ в Обухівському районі на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_10 № НОМЕР_1 , отримала бюджетні кошти у сумі 2 620 000,00 грн., з яких за товар за завищеною ринковою ціною в сумі 
1 050 918, 50 грн., тим самим розтративши майно Феодосіївської сільської ради, що завдало останній збитки на вказану суму.
Таким чином, в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , внаслідок укладення договору на поставку товарів за завищеною ринковою ціною та підписання видаткової накладної було спричинено матеріальну шкоду Феодосіївській сільській раді Обухівського району Київської області на загальну суму 1 050 918, 50 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України – розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.
Згідно клопотання досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_11 може здійснити спроби: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 3)  може вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний може переховуватисявід органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити новий злочин.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки в рамках іншого кримінального провадження до нього був застосований запобіжний захід, якій він не порушував, а тому слідчий навіть не звертався щодо продовження його дії. 
Захисник ОСОБА_5 – адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та подав письмові заперечення згідно, яких ознайомившись із зазначеним клопотанням та доказами, що до нього долучені, вважає, що зазначене клопотання є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, обставини та події, які в ньому викладені, не відповідають дійсності, що говорить про те, що подій та обставин, що б свідчили про те, що ОСОБА_5 буде ухиляється від зустрічі з прокурорами чи слідчими, а також те, що останній має намір переховуватись від слідства та впливати на його хід та результати немає і не може бути, а тому дане клопотання є та таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. При цьому, у слідчого та прокурора повинні бути вагомі підстави для ініціювання обрання підозрюваному запобіжного заходу, в іншому випадку таким правом він не наділений, як визначено за змістом згаданої норми процесуального права. з огляду на твердження слідчого та прокурора на даному етапі досудового розслідування, останні вважають, що саме згадані докази і підтверджують вину мого довірителя, хоча у кримінальному провадженні 30.01.2026 року тільки вручено підозру, яка може вказувати тільки на підозри у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, однак ніяким чином не може доводити вини мого довірителя, оскільки його вина, у відповідності до частини першої статті 62 Конституції України має бути доведеною в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а до цього моменту особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню. Поряд з цим, слідчим та прокурором до клопотання не додано жодного доказу про те, що у кримінальному провадженні були проведенні відповідні судові експертизи, які б підтверджували суму збитків та доводили те, що саме мій довіритель вчиняв певні протиправні дії, наявна товарознавча експертиза, є сумнівною, з огляду на проведенні раніше балістичні експертизи та відстріли, а також ДСТУ 8782:2018 Засоби індивідуального захисту БРОНЕЖИЛЕТИ Класифікація. Загальні технічні умови, в частині визначення класу засобів індивідуального захисту, згідно пункту 5.2.1. ДСТУ 8782:2018. Відповідно до договору про надання послуг з проведення випробувань від 01.08.2022 року укладеного між КП «Фудсервіс» та Державним науково-дослідним інститутом Міністерства внутрішніх справ України щодо проведення випробувань 2 (зразків) бронежилетів. Так, відповідно до протоколу № 21.1124 від 07.11.2022 року наданий бронижилет зовнішнього носіння чорного кольору (зразок № 1) витримав балістичні випробування щодо стійкості до обстрілу із застосуванням автомату АК-74 5,45-мм автоматними патронами (7Н10) з кулею ПП, гвинтівки зразка 1891/30 років 7,62 мм гвинтівковими патронами (57-Н-323с) з кулею ЛПС та відповідає 4 класу захисту, згідно ДСТУ 8182:2018 за нормальних кліматичних умов (додається). Отже, закуплені моїм підзахисним засоби індивідуального захисту відповідають 4 класу захисту, згідно ДСТУ 8182:2018 за нормальних кліматичних умов, а не 2 класу як зазначається у товарознавчій експертизі наданій органом досудового слідства. Із змісту клопотання вбачається, що слідчим і прокурором не в повній мірі виконуються положення частин першої та другої статті 9 КПК України, оскільки останні діють з порушенням норм Конституції України та відповідно зазначають тільки про ті обставини кримінального провадження, які не їх думку викривають його довірителя, забуваючи та не вказуючи про ті, які доводять не винуватість його довірителя у пред`явленій йому підозрі. Зокрема, з огляду на матеріали кримінального провадження слідчим до цього часу не проведено допиту командира ДФТГ Феодосіївської територіальної громади, на замовлення якого і виконувалась закупівля згаданих засобів індивідуального захисту, та які отримували їх для власних потреб та на виконання Програми територіальної оборони в Феодосіївській сільській територіальній громаді Обухівського району Київської області на 2022-2024 роки, затвердженої рішенням позачергової ХV сесії VIII скликання Феодосіївської сільської ради від 09.03.2022 року № 2 (далі – Програма). При цьому слід зазначити, що в порушення норм статей 133, 135 КПК України його довірителю навіть не надсилалась повістка про його виклик для вчинення процесуальної дії – вручення підозри, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави стверджувати, що у такий спосіб орган досудового розслідування хотів продемонструвати, що його довіритель нібито приховується від органів досудового розслідування, однак у день вручення йому підозри 30.01.2026 року його підзахисний перебував за місцем свого проживання, де йому працівниками поліції було повідомлено про підозру та її вручено. Дані обставини, аж ніяк не можуть вказувати на те, що його довіритель переховується від органів досудового розслідування, а навпаки свідчать про те, що на будь які виклики і повідомлення він з`являється до відповідних органів, та ні від кого не переховувався і не переховується. Водночас від органів досудового розслідування жодних повідомлень чи викликів не надходило.
Так, 30.01.2026 року ОСОБА_5 вручено підозру, за змістом якої останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Підставами для кваліфікації за такими кримінальними правопорушення стали твердження що ОСОБА_5 перебуваючи на посаді директора КП «Фудсервіс» постійно здійснюючи функцій представника органу місцевого самоврядування, а також обіймаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій є службовою особою в розумінні з примітки до ч. 1 ст. 364 КК України. Проте, у згаданій примітці щодо керівника комунального підприємства зазначається, що це особа яка обіймає постійно чи тимчасово на комунальному підприємстві, посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, натомість така особа не є особою, яка постійно здійснює функцій представника органу місцевого самоврядування, як не вірно вказується у пред`явленій підозрі. Крім того, у підозрі вказується, що у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на розтрату бюджетних коштів Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області на користь третіх осіб, проте згідно матеріалів кримінального провадження, що не враховується органом досудового слідства, дії ОСОБА_5 не можна кваліфікувати як умисні, оскільки він діяв на виконання Програми, за змістом якої (пункт 1 Розділ VІ) його зобов`язано вчинити певні дії в користь добровольчого формування «Тероборона Феодосіївської громади», зокрема здійснити їх матеріально-технічне забезпечення. При цьому слід зазначити, що орган досудового розслідування стверджує, що у підозрюваного був корисливий мотив щодо придбаних засобів індивідуального захисту, проте не вказує якими саме доказами такий мотив підтверджується, тобто яку користь від цього отримав саме ОСОБА_5 . З наведеного слідує, що органом досудового слідства слід довести те, що укладений ОСОБА_5 договір придбання засобів індивідуального захисту не укладався, товар поставлений за цим договором не був, як і те, що ціна цього товару на березень 2022 року мала б бути підтверджена не веб-посиланнями на відповідні веб-сайти в інтернеті, а відповідними належними і допустимими доказами. Також слідством не доведено, яку користь від цього отримано його підзахисним. З огляду на зазначене вручена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою, оскільки викладені у ній твердженні не підтверджуються відповідними доказами. 
Слідчим та прокурором у клопотанні не наведено жодного факту переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, як і не надано жодного доказу, а тільки припущення, що не ґрунтуються на фактичних та дійсних обставинах. Разом з тим, в клопотанні зазначається, що його довіритель може покинути своє місце проживання, оскільки має право вільного пересування по території України та за її межами, при цьому не надаючи доказів про це. Проте, в заперечення на дане твердження звертаємо увагу суду на те, що відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2025 року № 19/95084-25-Вих (додається), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01.01.2022 року по 01.12.2025 року не перетинав державного кордону України, що свідчить про те, що його довіритель, як до так і підчас воєнного часу не покидав межі України та не збирається цього робити і тепер. Щодо свідків слідчим та прокурором застосовуються загальні формулювання, що його підзахисним теоретично може на когось там впливати, однак фактичних таких обставин та фактів ними у клопотанні не наводиться, разом із тим представлені допити свідків взагалі є суперечливими, оскільки допитувались особи які не відповідають положенням статті 65 КПК України, зокрема особи які не були очевидцями тих чи інших подій. Також, у клопотанні наводиться про те, що його довіритель здійснює господарську діяльність як фізична особа – підприємець, і в цьому є ризик так як він на думку прокурора і слідчого він може вчиняти нові злочини, може вільно розпоряджатись своїми власними коштами, укладати цивільно-правові договори та інше. Дане твердження є безпідставним та необґрунтованим, оскільки органом досудового слідства не представляється жодного доказу протиправності ведення його довірителем підприємницької діяльності у статусі фізичної особи-підприємця з 10.03.2010 року, тобто протягом 15 років 11 місяців, а відтак згадані твердження є безпідставними. При цьому в іншому кримінальному провадженні № 12026111140000063 від 20.01.2026 року моєму довірителю не обирався запобіжний захід, що свідчить про те, що ніяких ризиків не існує і не може існувати щодо нього. Зважаючи на зазначене, вважають що авторами клопотання не підтверджується згаданих ризиків належними та допустимими доказами, а тому такі є нічим іншим, як припущеннями. ОСОБА_5 є високопрофесійним спеціалістом, очолюване ним підприємство показувало великі показники продуктивності і діяльності, за місцем своєї попередньої роботи характеризується позитивно, має заохочувальні відзнаки, у роботі себе проявляє професійно та сумлінно, що в свою чергу підтверджує те, що ОСОБА_5 не має наміру, як стверджує слідчий та прокурор переховуватись від органу досудового розслідування та суду під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.  ОСОБА_5 є зареєстрованим як фізична особа-підприємець з 10.03.2020 року, що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОПГФ (додається). Від зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_5 отримує додатковий дохід, що ним відображено у щорічній декларації за 2024 рік (додається). Крім того, відповідно до Довідки дружина ОСОБА_5   ОСОБА_12  з 31.05.2023 року по даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років. Дане свідчить про те, що матеріально фінансове забезпечення сім`ї Приходьків забезпечується, тільки ОСОБА_5 . Разом з тим, на утримані ОСОБА_5 перебувають двоє малолітніх дітей: син –   ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька –   ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З наведеного слідує, що фактично у ОСОБА_5 перебувають на утримані дружина – ОСОБА_12 (перебуває у декреті), малолітні діти: син – ОСОБА_13 та донька – ОСОБА_13 та мати – ОСОБА_14 (пенсіонер), а відтак у разі застосування до його довірителя запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_5 не зможе займатись підприємницькою діяльністю, а відтак отримувати за заняття нею дохід, який б дозволив йому проживати самому та утримувати згаданих осіб, а тому згаданий запобіжний захід для ОСОБА_5 буде надто суворим. 
 
Заслухавши прокурора, слідчої, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження №42023112340000086 від 28.04.2023 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені 17.02.2026 року о 14 год. 15 хв. підозрюваному та його захиснику (а.с.12), приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Обухівського РУП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42023112340000086 від 28.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.
30.01.2026 року слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 30.01.2026 року вручено підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2  у відсутності захисника (а.с.165-173).
Згідно клопотання обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 07.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 07.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 28.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 28.08.2023, протоколом обшуку від 29.12.2023, протоколом обшуку від 29.12.2023, протоколом обшуку від 29.12.2023, проколом огляду від 04.11.2023, протоколом огляду від 29.03.2024, протоколом огляду від 27.03.2024, висновком експерта № СЕ-19/111-24/32386-ПЧ від 04.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 16.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 16.01.2025, протоколом випробовування №168/2025 від 18.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 05.02.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.01.2024, висновком експерта №2001-26 від 20.01.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , згідно клопотання слідчого, є наступні фактори, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на потерпілого та свідків, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому відсутня можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
За змістом ст. 184 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Отже обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.
Таким чином слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.
Щодо доводів захисник, то слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Причетність до інкримінованого ОСОБА_5 злочину підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами до клопотання.
При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваного, умислу, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.
Вирішуючи вищезазначене клопотання прокурора, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Згідно з ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: - здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; - перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; - враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.
Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного.
Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.
Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.
Вказана судова практика закріплена листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ; його вік, стан здоров`я те що він тяжких захворювань не має, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; одруженого та маючого на утриманні двох малолітніх дітей, а також матір пенсіонерку, що підтверджує міцність соціальних зв`язків у місці його фактичного проживання;працюючого приватним підприємцем, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, нагороджувався нагородами, що він раніше не судимий; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, сприяє досудовому слідству,компрометуючих матеріалів на ОСОБА_5 прокурор та слідчий не володіє, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором, слідчим наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України. 
Оцінюючи обґрунтованість вказаних прокурором та слідчої ризиків, з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчої не доведено, що не вжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, про який заявлено клопотання, зумовить невиконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків при пред`явленні підозри та негативно вплине на дієвість цього провадження.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З огляду на вказане, беручи до уваги Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Враховуючи те, що у матеріалах, які долучені до вказаного клопотання про обрання запобіжного заходу та надані слідчому судді, відсутні переконливі дані про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на когось із осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою змусити їх змінити покази, а також те, що свідки під час їх допиту у ході досудового розслідування підлягають повідомленню про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а під час судового провадження будуть приведені до присяги та повторно повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а також потерпілий якій також вже допитаний досудовим слідством, доводи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підлягають критичній оцінці слідчим суддею.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України» вказано, що ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчим суддею критично оцінюється ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спростовується тим, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, які він не порушував, а також, що після того, як йому було вручено підозру та клопотання він одразу з`явився на виклик суду.
Прокурором та слідчої, окрім того, не підтверджено ризиків передбачених п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо вчиненнянового кримінального правопорушення, оскільки спростовується тим, що ОСОБА_5 не знятих та непогашених судимостей, а також про вчинення ним у минулому адміністративних та кримінальних правопорушень, по яким ухвалено вирок, відомості відсутні.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме із пред`явленою підозрою, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 194, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1  у кримінальному провадженні №42023112340000086 від 28.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України – відмовити.
Застосувати до підозрюваного  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючи на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого Приватним підприємцем, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- повідомляти прокурора, слідчого, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, роботи;
- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. 
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення та до «20» квітня 2026 року, включно.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошено 25.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_22