Справа № 132/2698/24
Провадження №1-кп/132/118/26
Вирок
Іменем України

30 березня 2026 року Калинівський районний суд Вінницької області
в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 42023022420000216 від 18.12.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна вища, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: 
Прокурорів Вінницької спеціалізованої прокуратури
у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
Обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
Потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ: 
У порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командир 2 зенітного артилерійського взводу зенітної ракетно?артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , у порушення вищевказаних вимог законодавства, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
Так, 09.12.2023, однак не раніше 23 год. 10 хв., старшому лейтенанту ОСОБА_3 стала відома інформація про те, що водій 2 зенітно?ракетного відділення зенітного ракетного взводу зенітної ракетно?артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_7 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу «Opel» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , став учасником дорожньо?транспортної пригоди, яка відбулася 09.12.2023 близько 23:10 у с. Бережани Хмільницького району, та під час якої було пошкоджено транспортний засіб, який солдату ОСОБА_7 у тимчасове користування надав військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 .
За фактом вказаної дорожньо?транспортної пригоди будь?яких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилося, а також протоколів про притягнення осіб до адміністративної відповідальності не складалося — за відсутності для того підстав. Однак, володіючи вказаною інформацією, у старшого лейтенанта ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння майном у вигляді грошових коштів солдата ОСОБА_7 під приводом нібито подальшої передачі їх службовим особам військової частини НОМЕР_1 з метою невжиття заходів дисциплінарного реагування командуванням вказаної військової частини щодо солдата ОСОБА_7 .
З цією метою 11.12.2023, близько 09:00 год, старший лейтенант ОСОБА_3 , перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, під час розмови з солдатом ОСОБА_7 , з метою особистого незаконного збагачення, шляхом висловлення погроз щодо обмеження його прав, схилив солдата ОСОБА_7 до надання йому грошових коштів у сумі 2000 доларів США (що згідно з курсом Національного банку України станом на 11.12.2023 становило 79?202 грн) під приводом подальшої передачі службовим особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування вказаної військової частини про дорожньо?транспортну пригоду.
У подальшому, 07.01.2024 о 15:38, старший лейтенант ОСОБА_3 , під час телефонної розмови з солдатом ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом використання погроз щодо обмеження прав останнього, висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди під приводом подальшої передачі службовим особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування щодо дорожньо?транспортної пригоди.
Крім цього, 17.01.2024 о 12 год. 29 хв., старший лейтенант ОСОБА_3 під час особистої розмови з солдатом ОСОБА_7 у робочому кабінеті, що знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом використання погроз щодо обмеження прав останнього, висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди нібито для подальшої передачі службовим особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування про дорожньо?транспортну пригоду.
У подальшому, під впливом раніше висловлених погроз щодо можливого вжиття заходів дисциплінарного реагування та повідомлення командування військової частини про дорожньо?транспортну пригоду, солдат ОСОБА_7 09.02.2024 близько 13 год. 00 хв. під час зустрічі із ОСОБА_3 по вул. Нова у м. Калинівка Вінницької області, поблизу автомобіля марки «Volkswagen Passat» синього кольору, передав останньому частину грошових коштів у сумі 500 (п`ятсот) доларів США (що, згідно з курсом Національного банку України, становило 18?785 грн 35 коп.) нібито для подальшої передачі службовим особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування про дорожньо?транспортну пригоду.
Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, 15.03.2024, під час телефонної розмови, старший лейтенант ОСОБА_3 , шляхом застосування погроз відносно солдата ОСОБА_7 , підбурив останнього до надання йому другої частини грошових коштів для їх подальшої передачі в якості неправомірної вигоди службовим особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування про дорожньо?транспортну пригоду.
Так, солдат ОСОБА_7 під впливом погроз старшого лейтенанта ОСОБА_3 18.04.2024 близько 12:50, на виконання вимог останнього, перебуваючи на території автозаправної станції по вул. Незалежності, 74, у м. Калинівка Вінницької області, передав йому грошові кошти у сумі 500 (п`ятсот) доларів США (що згідно з курсом Національного банку України станом на 18.04.2024 становило 19?772 грн 55 коп.) нібито для подальшої передачі службовим (посадовим) особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування про дорожньо?транспортну пригоду.
24.04.2024 р. о 13:03 старшого лейтенанта ОСОБА_3 затримано правоохоронними органами у порядку ст. 208 КПК України.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України.
Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.
З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.
Також обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті. Суду показав, що 09 грудня 2023, близько 23 год. 10 хв., йому стала відома інформація про те, що солдат ОСОБА_7 став учасником ДТП, яка відбулася в с. Бережани Хмільницького району, та під час якої було пошкоджено транспортний засіб, який солдату ОСОБА_7 у тимчасове користування надав військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 11 грудня 2023, близько 09:00 год, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , він, під час розмови з солдатом ОСОБА_7 , схилив останнього до надання йому грошових коштів у сумі 2000 доларів США під приводом подальшої передачі службовим особам військової частини НОМЕР_1 за невжиття щодо солдата ОСОБА_7 заходів дисциплінарного реагування та неповідомлення командування вказаної військової частини про дорожньо?транспортну пригоду. У подальшому, 07.01.2024 о 15:38 год. під час телефонної розмови з солдатом ОСОБА_7 та 17.01.2024 о 12 год. 29 хв. у робочому кабінеті, що знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), шляхом використання погроз щодо обмеження прав останнього, висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди. 09.02.2024 близько 13 год. 00 хв. під час зустрічі по вул. Нова у м. Калинівка Вінницької області, поблизу автомобіля марки «Volkswagen Passat» синього кольору, ОСОБА_7 передав йому частину грошових коштів у сумі 500 дол. США, а потім 18.04.2024 близько 12:50 год., перебуваючи на території автозаправної станції по вул. Незалежності, 74, у м. Калинівка Вінницької області, ОСОБА_7 передав йому ще грошові кошти у сумі 500 дол. США. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.
На досудовому слідстві дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані:
-за ч. 4 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженням прав (вимагання), що вчинене в умовах воєнного стану.
-за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, як закінчений замах на підбурення до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, на досудовому розслідуванні не встановлено. 
Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, надавав суду правдиві показання щодо обставин кримінального правопорушення, що на думку суду свідчить про наявність усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечних наслідків його діяння, і як наслідок, його розкаяння у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. 
Враховуючи викладене, суд, відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , його щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві застосовувався 19.03.2024 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 гривень.
В подальшому підозрюваний ОСОБА_3 на підставі ч.4 ст. 202 КПК України, після внесення застави 23.04.2024 був звільнений з-під варти.
Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачуються в скоєнні нетяжкого та тяжкого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне до набуття вироком законної сили залишити без змін раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками, який після набрання вироком законної сили слід скасувати.
Документально підтверджені витрати на залучення експертів:
-на проведення судової експертизи відео-, звукозапису, що проведена у Хмельницькому НДЕКЦ МВС України (висновок експерта № СЕ- 19/123-24/7707-ВЗ від 11.07.2024) в сумі 4543,68 грн;
-на проведення судової технічної експертизи, що проведена у Вінницькому НДЕКЦ МВС України (висновок експерта № СЕ-19/102-24/8742- ДД від 10.05.2024) в сумі 5300,96 грн;
-на проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, що проведена у Вінницькому НДЕКЦ МВС України (висновок експерта № СЕ- 19/102-24/9366-КТ від 14.06.2024) в сумі 9087,36 грн;
-на проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, що проведена у Вінницькому відділенні Київського НДІСЕ (висновок експерта №2310/24-21 від 08.08.2024) в сумі 5679,60 грн;
-на проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, що проведена у Вінницькому відділенні Київського НДІСЕ (висновок експерта №2072/24-21 від 08.08.2024) в сумі 5679,60 грн, а всього на загальну суму 30291,20 (тридцять тисяч двісті дев`яносто одна) гривня 20 копійок, які суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, брав участь в антитерористичних операціях, за місцем проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують його покарання. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.
Конкретні обставини вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень оцінені судом повно та всебічно, при цьому також враховується наведені вище дані, що характеризують обвинуваченого.
Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст.69 КК України, суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують обвинуваченому ОСОБА_3 ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до скоєного, його участь в антитерористичних операціях, позитивну характеристику за місце проходження служби, заяву ОСОБА_10 про перерахування застави на потреби ЗСУ, яка була внесена за ОСОБА_3 в розмірі 121120 гривень, а також беручи до уваги думку прокурора, суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст.189 КК України.
Крім того, на підставі ч.2 ст.69 КК України, суд враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вважає за можливе не застосовувати додаткове стягнення у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.4 ст. 189 КК України.
Також, як передбачено положеннями п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Санкцією ч. 1 ст. 369 КК України передбачено покарання, зокрема, у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, призначаючи особі покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу, необхідно враховувати положення ч. 2 ст. 53 КК України, та вирішувати питання про визначення штрафу у розмірі, не меншому за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Оскільки, сума наданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 неправомірної вигоди становить 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 11.12.2023 становило 79202 гривень, то обвинуваченому слід призначити штраф у розмірі, не меншому за вказану суму.
З врахуванням наведених обставин суд вважає, що з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, з обранням йому покарання: за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 КК України — нижче нижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 189 КК України, у вигляді позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України — у вигляді штрафу із врахуванням положення ч. 2 ст. 53 КК України, що на думку суду, буде співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.
Відповідно до вимог ст. 165 КВК України, початок іспитового строку необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.
Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2024 року, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України, при цьому вирішуючи долю речових доказів у вигляді грошових коштів, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію, передбачену ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, оскільки вони були предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 189 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі та без конфіскації майна;
- за ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України, із врахуванням положень ч.2 ст. 53 КК України, у виді штрафу в розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 79900 грн (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень. Роз`яснити обвинуваченому, що несплата штрафу за відсутності підстав для розстрочки його виплати тягне за собою наслідки, передбачені частиною п`ятою ст. 53 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання шляхом повного складання покарань у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 79900 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч. 4 ст. 189 КК України з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку – 30.03.2026 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування основного покарання строк попереднього ув`язнення з 18.04.2024 р. по 23.04.2024 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді застави залишити до набрання вироком законної сили без змін.
Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 121120 гривень внесену ОСОБА_10 за ОСОБА_3 , на підставі заяви ОСОБА_10 від 24 березня 2026 року передати на потреби ЗСУ для цілей оборони України з наступними реквізитами:
-Одержувач: військова частина НОМЕР_3 ; 
-код ЄДРПОУ: 22990919
-Рахунок: UA298201720313251001302018299
-Державна казначейська служба України, МФО 820172
-Призначення платежу: Благодійна допомога на потреби спецпідрозділу Артан Головного управління розвідки Міністерства оборони України, ККДБ 25020200.
Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2024 року на майно, яке було вилучено 18.04.2024 під час проведення обшуку в автомобілі марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_11 - скасувати.
Речові докази по справі, які були вилучені 18.04.2024 під час проведення обшуку в автомобілі марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_11 , а саме:
- грошові кошти у сумі 500 доларів США наступних серій та номерів: PE78344914A, PB45726334M, PB81731892G, PB45726332M, PB45726333M, які вилучено та поміщено в спец. пакет Державне бюро розслідувань S1009737, - на підставі ст. 96-2 Кримінального кодексу України конфіскувати в дохід держави та передати в ФЕУ СБ України.
- мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max», IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , із вставленою сім-картою НОМЕР_7 , який вилучено та поміщено в спец. пакет Державне бюро розслідувань S1000153, та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Хмельницькому, повернути за належністю його власнику ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. 
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1