Головуючий І інстанції: Пасечнік О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 р. 	Справа № 520/21658/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Уманця Андрія Ігоровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025, по справі № 520/21658/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльністю КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня", яка полягає у ненаданні відповіді на запит від 25.07.2025 року про публічну інформацію ОСОБА_1 , (який був надісланий на електронну адресу КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" oknl@i.ua) відповідно до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації».
- зобов`язати КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" надати відповідь на запит від 25.07.2025 року про публічну інформацію ОСОБА_1 , (який був надісланий на електронну адресу КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" oknl@i.ua) в спосіб передбачений ЗУ «Про доступ до публічної інформації».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Представник позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що в діях відповідача вбачається протиправна бездіяльність, оскільки позивачу не було надано відповіді на запит від 25.07.2025 року на публічну інформацію відповідно до ЗУ «Про доступ до публічної інформації».
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, 25.07.2025 ОСОБА_1 звернувся на адресу відповідача із запитом про надання йому публічної інформації.
У вказаному Запиті позивач просив надати наступну інформацію: Якій кількості осіб за результатами токсикологічного дослідження КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" були виялвенні катинони у період з 01.07.2023 р. по 01.10.2023 р.? Відповідь просив надіслати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як зазначає представник позивача у позовній заяві, запит від 25.07.2025 про публічну інформацію був направлений на електронну адресу - oknl@i.ua.
Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем від відповідача відповіді на вказаний Запит від 25.07.2025 про публічну інформацію.
Вважаючи своє право на інформацію порушеним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано суду підтвердження про факт одержання відповідачем запиту позивача від 25.07.2025.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам , колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII (далі по тексту - Закон України №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі по тексту - Закон України №2939-VI).
За визначенням наведеним у статті 1 Закону України №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України №2939-VI).
Відповідно до статті 12 вказаного Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Згідно з частиною першою та другою статті 19 Закону України №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до пунктів 1-2 частини першої статті 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє.
Положеннями статті 20 Закону України №2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України №2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 6 вказаного Закону України інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Відповідно до частини другої статті 20 Закону України №2657-XII будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону України №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Статтею 23 Закону №2939-VІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Відповідно до частини 2 статті 23 Закону №2939-VІ до запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Відповдіно до частини 3 статті 23 Закону №2939-VІ оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналізуючи викладені норми права, колегія суддів зазначає, що орган, до якого направлена заява (запит) про надання публічної інформації, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її (його) розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити заявника про наслідки розгляду такої заяви (запиту).
Судовим розглядом встановлено, що 25.07.2025 ОСОБА_1 звернувся на електронну адресу Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" oknl@i.ua із запитом про надання йому публічної інформації.
В апеляційній скарзі позивач вказав, що станом на 13.08.2025 року відповідачем не надіслано на електрону адресу позивача відповіді на запит про доступ до публічної інформації від 25.07.2025р. або поштою.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів надання позивачу відповіді.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" до суду першої інстанції жодних заперечень щодо не отримання запиту від 25.07.2025 не надано. 
Та обставина, що відповідач не підлягає під ознаки розпорядника публічної інформації в розумінні ЗУ «Про доступ до публічної інформації» не впливає на висновки суду апеляційної інстанції у цій справі, оскільки відповідач був зобов`язаний у будь-якому випадку повідомити позивача про наслідки розгляду його звернення, навіть у тому разі, якщо відповідний запит не підлягав вирішенню по суті звернення.
Отже, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надана відповідь на запит позивача шляхом надіслання такої відповіді позивачу засобами електронного зв`язку на електронну адресу позивача, зазначену в його запиті.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде визнання протиправною бездіяльністю Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня", яка полягає у ненаданні відповіді на запит від 25.07.2025 року ОСОБА_1 .
За наведених обставин, з метою належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача колегія суддів зазначає про необхідність зобов`язання Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" надати відповідь на запит від 25.07.2025 року ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, та натомість вважає частково обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 .
Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, з огляду на що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Уманця Андрія Ігоровича - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 по справі № 520/21658/25 скасувати. 
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльністю Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня", яка полягає у ненаданні відповіді на запит від 25.07.2025 року ОСОБА_1 .
Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" надати відповідь на запит від 25.07.2025 року ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов