ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2993/25	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П 	
Провадження № 22-ц/817/155/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря — Гичко К.С.
та позивача ОСОБА_1 і представника ОСОБА_2 - адвоката Гурник В.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 601/2993/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Гурник Віктор Олександрович на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року, ухваленого суддею Клим Т.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Кременецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 1/3 частина якої належала його батькові — ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого була його дружина — ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. 1/3 частина даної квартири належала особисто ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 звернувся до Кременецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій ОСОБА_3 . Однак, отримав відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що на вказану частину квартири 02 жовтня 2023 року за реєстром № 558, видано свідоцтво про право на спадщину за законом. За таких обставин позивачу рекомендовано звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до Кременецької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Гурник В.О. просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що ОСОБА_2 є особою, яка прийняла спадщину після ОСОБА_3 (через прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_5 та подальше фактичне прийняття спадщини після його смерті шляхом спільного проживання — ст. 1268 ЦК України). 
Отже, після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину, а саме 2/3 квартири за адресою АДРЕСА_1 , прийняв її чоловік - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСН № 519696, спадкова справа № 57/2023.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент його смерті ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 та проживала з ним спільно за однією адресою.
Таким чином, саме ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину після ОСОБА_3 , і саме її права безпосередньо зачіпає рішення про надання позивачу додаткового строку. Суд першої інстанції цього не встановив і не залучив ОСОБА_2 до справи, ні як відповідача, ні як третю особу.
Враховуючи наведене, залучений в суді першої інстанції орган місцевого самоврядування не є належним відповідачем.
Також причина пропуску строку ОСОБА_1 не є поважними, оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач перебував на військовій службі з 06.03.2022 по 29.05.2023. Після звільнення — травень 2023 та до звернення до нотаріуса — 29.07.2025 минуло понад 2 роки і 2 місяці.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн, які просила стягнути із ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гурника В.О. до суду апеляційної інстанції не поступав
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Гурник В.О. подану апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.
ОСОБА_1 апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Гурник В.О. не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. 
Кременецька міська рада повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками записані — ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача — ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с. 10).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 61 (а.с. 12).
ОСОБА_1 06.03.2022 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом був призначений до військової частини НОМЕР_4 . 29.05.2023 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у відставку. Дане підтверджується копіями витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_4 та довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації відносно України (а.с. 14-15).
Постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В. від 29.07.2025 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також на вищевказану частину квартири 02 жовтня 2023 року за реєстровим № 558, видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 11).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме перебуваючи на службі у складі Збройних Сил України своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі відсутності заповіту - особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст. 1261 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст. 46 ЦК України) (частина перша ст. 1220 ЦК України). 
Відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України, суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись із позовом до суду ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 звернувся до Кременецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій ОСОБА_3 , однак отримав відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що на вищевказану частину квартири 02 жовтня 2023 року за реєстром № 558, видано свідоцтво про право на спадщину за законом. 
Згідно із свідоцтва про право на спадщину за законом № 558 від 02.10.2023 року, виданим державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Тернопільської області Остапчуком В.П., ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував після її смерті 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 56).
Звертаючись 03.10.2025 в Кременецький районний суд, позивач ОСОБА_1 належним відповідачем у даній справі визначив Кременецьку міську раду.
Однак, орган місцевого самоврядування залучається до участі у справі цієї категорії в якості відповідача виключно у випадку відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. 
Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлено спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в процесуальному процесі самостійно.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18, пункт 41), визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Верховний Суд під час розгляду справи № 909/243/18 акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, Верховний Суд зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
ОСОБА_2 оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу мотивувала тим, що є особою, яка прийняла спадщину після ОСОБА_3 (через прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_5 та подальше фактичне прийняття спадщини після його смерті шляхом спільного проживання — ст. 1268 ЦК України). Однак її не було залучено до розгляду справи та дане рішення порушує її законні права та інтереси.
ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 від 10.10.1992 року (а.с. 37).
Після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину, а саме 2/3 квартири за адресою АДРЕСА_1 , прийняв її чоловік - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСН № 519696, спадкова справа № 57/2023.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент його смерті ОСОБА_2 проживала з ним спільно за однією адресою, тобто прийняла спадщину автоматично, що підтверджується довідкою № 4640/08-24 від 25.11.2025 відділу “Центр надання адміністративних послуг” Кременецької міської ради (а.с. 63)
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (№ 61-3014св19) зазначив, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Суд першої інстанції при вирішенні даного спору не надав належної правової оцінки питанню щодо наявності іншого спадкоємця, не роз`яснив позивачу його право на залучення до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_2 , оскільки позов у даному випадку порушує права останнього.
За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не встановив, що позов поданий до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовної заяви. 
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Гурник В.О., підлягає до задоволення, рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року скасувати і по справі постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Кременецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
При визначені суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої діяльності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як вбачається із матеріалів справи, до апеляційної скарги на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 подала: договір № 20/11 про надання правничої допомоги від 20.11.2025 року, укладений між нею та адвокатом Гурник В.О. (а.с. 66-67); розрахунок суми гонорару (вартості послуг) за надану правничу допомогу на суму 13000 грн (а.с. 68); ордер серії ВО № 1125083 від 03.12.2025 року на представлення інтересів ОСОБА_2 адвокатом Гурник В.О. в суді апеляційної інстанції (а.с. 70).
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та 1816,80 грн судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Гурник Віктор Олександрович, задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Кременецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 1816,80 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 березня 2026 року.

Головуюча        Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

О.З. Костів