Номер провадження 2/754/7099/26
Справа №754/21329/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

20 квітня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленка І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) за наявними матеріалами справи без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 21 620,00 грн.
Стислий виклад позицій сторін
28 листопада 2025 року Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", як новий кредитор за договором надання коштів у кредит № 44037-03/2025 від 21.03.2025, звернувся до суду з позовом в електронній формі до Відповідачки,  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в загальному розмірі 21 620,00 грн, яка складається з: 9 000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 7 290,00 грн - заборгованості за відсотками; 4 430,00 грн - заборгованість за штрафом; 900,00 грн - сума комісії за видачу кредиту.
Також Позивач просить покласти на Відповідачку понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.
17 січня 2026 року представниця Позивачки, ОСОБА_2 , засобами "Електронний суд" подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила: відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу у розмірі 4430,00 грн; сприяти сторонам в укладенні мирової угоди щодо прощення чи зменшення залишку боргу за відсотками та комісії.
Представниця Відповідачки стверджує, що Відповідачка уклала кредитний договір на обтяжливих умовах, оскільки реальна процентна ставка становить 2572,74% річних, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків. Крім того, представниця Відповідачки зазначає, що Відповідачку не було попереджено про відступлення права вимоги. 
Представниця Відповідачки вказує, що Позивач не мав права нараховувати штраф у розмірі 4430,00 грн, оскільки відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні, зокрема, воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Також представниця Відповідачки просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредитом у розмірі 9000,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки Відповідачка добровільно сплатила цю суму.
21 січня 2026 року представниця Позивача, ОСОБА_3 , засобами "Електронний суд" подала до суду відповідь на відзив, в якому просить зменшити розмір позовних вимог до 12 620,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 3 620,00 грн - заборгованості за відсотками, у зв`язку з частковим погашенням заборгованості.
Щодо нарахування процентів представниця Позивача зазначає, що сторони, підписавши договір, погодили всі істотні умови, зокрема розмір процентної ставки 0,90 % на день та розмір комісії за надання кредиту у сумі 900,00 грн. Відповідачка під час укладення договору не висловлювала заперечень щодо його умов, тому відсутні підстави вважати умови договору несправедливими чи такими, що призводять до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін.
Представниця Позивача вказує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволенні позову новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору.
23 січня 2026 року представниця Позивачки, ОСОБА_2 , засобами "Електронний суд" подала до суду заперечення на відповідь на відзив.
Представниця Відповідачки стверджує, що Позивач безпідставно врахував 9 000,00 грн у рахунок погашення комісії, процентів та штрафу.
Відповідачка визнала позов частково (вона заперечує частину відсотків), просила розстрочити виконання рішення на 10 місяців, посилаючись на тяжкий матеріальний стан.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН, ОЦІНКА СУДУ
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
21.03.2025 ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та Відповідачка уклали в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 44037-03/2025. Згідно з умовами Договору кредитодавець надав кредит у сумі 9 000,00 грн на строк 120 днів, процентна ставка 0,90% в день, комісія за видачу кредиту 900,00 грн, що складає 10% від суми кредиту.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав Відповідачці кредит на суму 9 000,00 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що була вказана Відповідачкою, що підтверджується офіційним листом (довідкою) надавача платіжних послуг ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" (iPay.ua) вих. №3426_251015152143 від 15-10-2025, згідно з яким 21-03-202 о 22:30:00 платіжна операція (номер транзакції 687407754) була успішно завершена із зарахуванням коштів на вказану картку.
Позивач довів порушення Відповідачкою умов цього договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів. 
Відповідачка ці обставини визнала.
Щодо нарахування відсотків, то Суд виходить з того, що Первісним кредитором нараховано проценти за період дії договору за погодженою стандартною ставкою 0,90 % в день, що не порушує імперативну вимогу частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" щодо максимального розміру денної процентної ставки (не більше 1%). Розрахунок є обґрунтованим та правильним, здійснений у межах погодженого строку кредитування та відповідає умовам Договору. Загальна сума несплачених процентів становить 7 290,00 грн. З цих підстав Суд відхиляє заперечення Відповідачки щодо розміру відсотків.
Також Суд визнає обґрунтованою вимогу Позивача щодо стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 900,00 грн. 
Суд ураховує, що Закон України "Про споживче кредитування" прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Вказаний Закон передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, а також Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 910/1274/24 та від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24.
Верховний Суд також наголошував, що нікчемними є положення договорів щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту, якщо кредитодавець не зазначив переліку додаткових та супутніх послуг, які надаються за таку комісію (постанови Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22).
Натомість у справі, що розглядається, до стягнення заявлено не щомісячну плату, а разову комісію за видачу кредиту. Згідно з пунктом 1.2 Договору За користування кредитом Товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 900,00 грн ( що складає 10,00% від суми кредиту).
Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 430,00 грн, Суд зазначає таке.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Зокрема, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Та обставина, що пункт 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року не виключають необхідність застосування положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина друга статті 4 ЦК України), а положення Закону України "Про споживче кредитування" з 23 січня 2024 року взагалі не мають предметом правового регулювання питання щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні.
Ураховуючи, що порушення зобов`язання відбулося в період дії воєнного стану в Україні, нарахування Позивачем штрафу у розмірі 4 430,00 грн є безпідставним, а відповідна сума підлягає списанню в силу закону.
Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Щодо закриття провадження
Відповідно до частини першої статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 
1.у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 
2.у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 
3.у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Згідно з пунктом 3.7. Кредитного договору у разі недостатності суми здійсненого клієнтом платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги товариства у такій черговості: 
1.у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 
2.у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 
3.у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
16 січня 2026 року Відповідачка сплатила Позивачу суму коштів у розмірі 9 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ коштів № 78808033-1.
У зв`язку з погодженою черговістю погашення вимог, платіж у розмірі 9 000,00 грн мав зараховуватися у рахунок сплати заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту). Позивач безпідставно здійнив зарахування коштів, що сплатила Відповідачка після відкриття провадження у справі, в рахунок сплати комісії, штрафу та відсотків.
З цих підстав, Суд визнає обгрнутованими заперечення Відповідачки та закриває провадження у справі в частині стягнення боргу у розмірі 9 000,00 грн згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України (відсутній предмет спору).
Щодо набуття Позивачем права грошової вимоги до Відповідача
29.07.2025 між Первісним кредитором (ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП") та Позивачем (ТОВ "ЄАПБ") було укладено Договір факторингу № 29072025.
Позивач надав копію договору факторингу № 29072025, Витяг з Реєстру боржників від 29.07.2025, Акт прийому-передачі реєстру, а також платіжну інструкцію № 23057 від 30.07.2025 про перерахування Позивачем на рахунок ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" 4 639 600,59 грн як оплати за відступлення прав вимоги. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Презумпція чинності Договору факторингу № 29072025 не спростована, договір не визнано недійсним на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. При цьому, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.
Судом встановлено, що після відступлення Позивачу права грошової вимоги (і до відкриття провадження у справі), Відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості за кредитом ні на рахунки нового кредитора, ні на рахунки первісного кредитора.
Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що Позивач належним чином набув статусу нового кредитора та наділений повноваженнями вимагати від Відповідача виконання грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит.
Щодо розстрочення виконання рішення
Відповідачка просить розстрочити виконання рішення на 10 місяців, посилаючись на те, що вона має намір добросовісно виконати рішення суду, але не має можливості виконати рішення суду повністю, оскільки перебуває у скрутному фінансовому становищі. 
Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).
Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.
Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).
Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).
Суд, беручи до уваги обставини платоспроможності Відповідачки, її рівень доходу, соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й Відповідачки, а також те, що Відповідачка добровільно вже повернула частину боргу, вирішив розстрочити виконання судового рішення за її клопотанням на 10 місяців. 
Також Суд бере до уваги, що Позивач має повне право на негайне та повне виконання судового рішення. Водночас Суд вважає, що розстрочка виконання стане значним стимулом для Відповідачки добровільно виконати свої зобов`язання, що забезпечить задоволення вимог Позивача без понесення додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. Таке рішення відповідає головному завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями - забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів, мінімізуючи витрати для обох сторін та забезпечуючи розумний строк розгляду справи.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Загальна ціна позову складала 21 620,00 грн. Позов задоволено на суму 8 190,00 грн. У стягненні 4 430,00 грн заборгованості за штрафом відмовлено, а в частині 9 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту - закрито провадження.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає окремий закон - Закон України "Про судовий збір".
Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Таким чином Закон України "Про судовий збір" передбачає загальне правило, згідно з яким судовий збір повертається у випадку закриття провадження у справі, та одне виключення із загального правила, а саме закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову.
Отже, у зв`язку з закриття провадження у справі в частині стягнення 9 000,00 грн (41,6% від ціни позову) Позивачеві підлягає поверненню судовий збір у сумі 1 007,70 грн (2422,40 х 41,6%). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з Відповідачки на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 918,10 грн (2422,40 х 37,9%).
Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Закрити провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 9 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість в сумі 8 190,00 грн, розстрочивши виконання рішення суду терміном на 10 місяців, а саме: ОСОБА_1 зобов`язана сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 8 190,00 грн однаковими частинами упродовж 10-ти місяців, тобто по 819,00 грн, не пізніше 20 числа кожного місяця, починаючи з травня 2026 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 918,10 грн.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" з державного бюджету судовий збір у сумі у сумі 1 007,70 грн.
Позивач (Стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; код ЄДРПОУ 35625014).
Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 20 квітня 2026 року.

Суддя          Інна КОВАЛЕНКО