ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/7081/25 Головуючий в 1 інст. Холод Р.С.
Провадження №33/807/289/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Доброреза В.В. на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 4 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного техніка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 25 липня 2025 року, о 05 год. 00 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Оріхівське шосе, буд. 14 у м. Запоріжжі у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного приладу «Аlcotest Drager 6820» (результат – 0,68 ‰).
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Доброрез В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що ОСОБА_1 не вважає себе винним в інкримінованому йому правопорушенні, а оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що відеозапис події не містить фіксації керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом о 05 год. 00 хв., у час зазначений в протоколі, внаслідок чого вказаний відеозапис не може бути доказом вини останнього. Крім того, відеозаписом події не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, оскільки запис фіксує лише, як працівник поліції роз`яснює права або сам собі, або тій особі, яка здійснює фіксацію, інших осіб на відеозаписі не вбачається. 
Таким чином, відеозапис події в порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Затвердженої Наказом МВСУ 18 грудня 2018 р. № 1026. є не безперервним з постійним перериванням, у зв`язку із чим не є належним доказом по справі.
Наголосив, що в своїх письмових пояснення ОСОБА_1 зазначив, що не керував транспортним засобом, перебував в автомобілі в якості пасажира в складі колони ЗСУ. За кермом перебував інший військовослужбовець, дані про якого йому не відомі. Оскільки перевірка на блок посту тривала певний час, водій на виконання наказу командира залишив місце події та продовжив рух на іншому транспортному засобі. При цьому, ОСОБА_1 з іншим військовослужбовцем залишились в ТЗ до вирішення ситуації. Після того як останні почали скаржитися на їх довготривалу затримку, поліцейський повідомив, що складе відносно ОСОБА_1 протокол, оскільки він перебував в автомобілі та на його думку, саме він керував ТЗ з ознаками сп`яніння, через що запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_2 надав згоду на проходження огляду, оскільки є законослухняним громадянином, пояснюючи що він не рухався та не керував ТЗ. Разом із цим, надані ОСОБА_1 письмові пояснення відсутні в матеріалах справи.
Звернув увагу, що сам по собі протокол та рапорт працівника поліції не є однозначними докази вини особи у вчиненні правопорушення.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 4 листопада 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
23 січня 2026 року надійшло клопотання від адвоката Доброреза В.Ю. про забезпечення можливості його участі в судовому засіданні апеляційного суду 23 січня 2026 року о 10-00 годині в режимі відеокоференції. 
Проте, захисник ОСОБА_1 – адвокат Доброрез В.Ю., який зареєстрований в підсистемі відеоконференцзв`язку на виклик Запорізького апеляційного суду через вказану підсистему не відповідав, знаходився не в мережі. Також не відповів і на виклик суду в телефонному режимі.(а.с. 73).
Враховуючи належне повідомлення  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Доброреза В.В. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), яке за клопотанням остатнього було організовано апеляційним судом у режимі відеоконференції, проте адвокат Доброрез В.В. не з`явився для участі в розгляді справи, причини своєї неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №401876 від 25 липня 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується: 
- актом огляду на стан сп`яніння, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.6);
- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3057 виготовленою о 05 годині 25 хвилин 25 липня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у  ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 0,68;% (а.с. 7);
- відеозаписом події (а.с. 10).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.
Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;  порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);  лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.
Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні в достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом перебував інший військовослужбовець, дані про якого йому невідомі, не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими з огляду на наступне.
Відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано транспортний засіб «Jeep» з увімкненим двигуном, з водійського місця якого виходить ОСОБА_1 та надає свої документи для перевірки співробітнику поліції. Будь які інші особи в салоні транспортного засобу або поруч з ним - відсутні. При цьому, ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом. Під час перевірки документів водія у поліцейського виникли підозри про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Слідує візуальний огляд водія, за результатами якого у ОСОБА_1 встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, їх оголошення. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода водія ОСОБА_1 пройти запропонований огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Процедура проходження відповідного огляду ОСОБА_1 за результатами якої встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння – 0,68 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився. Роз`яснення водію його процесуальних прав. Складання та підписання протоколу. 
Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу серії ЕПР1 401876 від 25.07.2025 року, в якому вказано, що саме він 25 липня 2025 року, о 05 год. 00 хв. керував транспортним засобом «Jeep», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Оріхівське шосе, буд. 14 у м. Запоріжжі у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9. а Правил дорожнього руху України. Протокол ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень щодо його змісту.
На переконання судді апеляційного суду факт, керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.
Твердження апелянта про недопустимість наявного в справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення, а саме: обставини зупинки ТЗ на блокпосту під керування ОСОБА_1 , проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, згода ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду.
Суддя апеляційного суду погоджується з доводами захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не може бути єдиним доказом вини особи у вчиненні правопорушення.
Одночасно слід відмітити, що у відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, хоча і означений у якості доказів вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, які є предметом оцінки суду, однак відображені у протоколі відомості підлягають оцінці через призму дослідження доказів.
Має бути врахована практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03) Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
У даному випадку відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та рапорті поліцейського, підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою та своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості  ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Доброреза Віталія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 4 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/7081/25