Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/10396/25
Номер провадження2/711/311/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі: головуючого-судді Демчика Р.В., при секретарі Кобилки Є.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду через систему Електронний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовують тим, що 15.05.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1504289, який підписано електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 25000.00 грн, строк кредиту 360 днів. 
21.07.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №21-07/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1504289 від 15.05.2024. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №1504289 від 15.05.2024. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №1504289 від 15.05.2024року становить 134744.79 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням 24497.90 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 66512.07 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимогам по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 3124.82 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами 12500.00 грн.
Відповідач вимоги кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 25000.00 грн. витрат на правничу допомогу та 2422.40 грн витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
12.11.2025 року через систему Електронний суд, відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до кого вважає позовні вимоги ТОВ Факторинг Партнерс» незаконними та непоґрунтованими, зазначивши, що відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором позивач нараховує та намагається стягнути відсотки з моменту відступлення права вимоги 22.07.2025 по дату виготовлення розрахунку заборгованості 15.10.2025 в розмірі 31234.82 грн. Відповідно договору № 1504289 від 15.05.2024 р. п. 1.3. Строк кредиту - 360 дні (в)(день). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в Додатку №1. Відповідно до Графіку платежів, дата початку договору 15.05.2024р., дата закінчення 10.05.2025р. Погодження продовження строку дії договору в матеріалах справи відсутні, отже договір продовжено не було та він закінчився 10.05.2025р. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою після закінчення строку кредитування є безпідставною та задоволенню не підлягає. Отже, нарахування процентів за користування кредитними коштами, що було здійснено після 10.05.2025р., всупереч умовам кредитного договору щодо строку дії кредитування терміном 360 днів. в розмірі 31234.82 грн., є безпідставними, та задоволенню не підлягає.
Стосовно заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 66512.07 грн., заперечує та зазначає, що відповідно до умов договору стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Отже позивач застосовує ставку в розмірі 1.5% в день в період з дати початку договору 15.05.2024р. по дату закінчення 10.05.2025р. Разом з тим 22 листопада 2023 року прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-ІХ), який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Зокрема, ст. 8 Закону України № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Водночас, п. 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно); з 21.08.2024 - 1%. Оскільки договір №1504289 укладений 15.05.2024р про надання споживчого кредиту , тобто після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому застосуванню підлягає законодавче обмеження максимального розміру денної процентної ставки у розмірі не більшому, ніж 1% з 21.08.2024 року. Відтак відсотки визначені договором про споживчий кредит, є правомірними, законними та справедливими лише в частині нарахувань витрат за договором за період з 15.05.2024 (дата укладення договору) до 20.08.2024 (граничний строк застосування денної процентної ставки в розмірі не вище 1,5%). Оскільки денна процентна ставка (1,5 %) за договором про надання споживчого кредиту № 1504289 від 15.05.2024р, перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений законом після 20.08.2024 (1 %), відтак, умови договору, які впливають на розрахунок денної процентної ставки, з вказаної дати, є нікчемними. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за період з 21.08.2024 до 10.05.2025.
Відповідач вважає, що розрахунок суми відсотків, що правомірно нараховано відповідно до спірного договору: 25000,00 грн (тіло кредиту)*1,5 % (розмір відсотків в день, визначений договором)*98 (кількість днів за період з 15.05.2024 до 20.08.2024 включно)=36750,00 грн. В період строку дії договору ОСОБА_1 внесено на погашення заборгованості суму в розмірі 67333.00 грн., отже правомірно нараховані відсотки в розмірі 36750,00 грн та тіло кредиту в розмірі 25000.00 грн, що в сумі становить 61750.00 грн. відповідачем сплачено в повному розмірі.
Також зазначає, що заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 31234.82 грн. та з заборгованість за пенею та/або штрафами - 12500.00 грн. є несправедливим у розумінні положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації, яка у понад 4 рази перевищує суму кредиту. Також вважає, що витрати на правничу допомогу заявлені позивачем є завищеними. В даний момент він має скрутний матеріальний стан, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській обл. і отримую пенсію за віком, розмір щомісячної пенсії складає 2867.19 грн, якої навіть не вистачає для задоволення поточних життєвих потреб. Тому просить відмовити позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі.
12.11.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» подано заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши, що при формуванні розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит/Кредитним договором № 1504289, ТОВ «Факторинг Партнерс» було допущено помилку та помилково зазначено, загальну суму заборгованості 134744,79 грн, з яких: 24497,90 грн – заборгованість за тілом кредиту; 97746,89грн – заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування ; 12500,00 – заборгованість за пенями і штрафами, замість вірних : 103509,97 грн, з яких: 24497,90 грн – заборгованість за тілом кредиту; 66512,07 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування ; 12500,00 грн - заборгованість за пенями і штрафами. Так, при підготовці позовної заяви було допущено описку, внаслідок чого було невірно зазначено: ціну позову у сумі 134 744,79 грн, замість вірної суми 103 509,97 грн.
14.11.2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на уточнену позовну заяву, також подані платіжні інструкції щодо сплати кошів на виконання умов кредитного договору №1504289 від 15.05.2024 на загальну суму 67333.00 грн.
19.11.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» подано відповідь на відзив на позовну заяву вказуючи, що відповідно до чинного законодавства заборгованість за пенею/штрафом у розмірі 12500.00 грн, заборгованість за відсотками підлягає стягненню з відповідача, оскільки нараховані правомірно.
У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно та належним чином. 
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.
Судом встановлено, що 16.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір №1504289 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.2 Договору сума кредиту складає 25000.00 грн. Тип кредиту- кредит.
Строк кредиту 360 днів. Стандартна процента ставка 1.5%в день (п.п.1.3., 1.5.1. Договору). 
Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .(п.2.1 Договору)
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.5.3. Договору.(п.1. Договору)
Відповідно до п. 5.6. Договору споживач здійснює платежі з повернення заборгованості за Договором у розмірі та у строки визначені Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема: 5.6.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 5.6.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 5.6.3. у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до Договору.
Також пунктом 6.4 Договору визначено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 3 750,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 275,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
До матеріалів справи також додано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які підписані електронним підписом відповідача.
Як вбачається з листа ТОВ «Пейтек» підтверджує, що 15.05.2024 успішно перераховано кошти у сумі 25 000 грн на картку НОМЕР_1 .
З розрахунку заборгованості за Договором №1504289 від 15.05.2024 року вбачається, що відповідач на виконання умов Договору здійснив шість платежів на загальну суму 67333.00 грн, з яких 66830.90 грн зараховані на погашення відсотків, та 502.10 грн на погашення тіла кредиту.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Таким чином, з урахуванням доказів, наданих суду, суд вважає встановленим, що 15.05.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем був укладений договір №1504289 про надання споживчого кредиту, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
21.07.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Селфі кредит» уклали Договір факторингу №21-07/25, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №1504289, боржник ОСОБА_1 ..
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Факторинг партнерс» за договором про надання споживчого кредиту №1504289 становить 103509.97грн., яка складається з:
-24497.90 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 
-66512.07 грн заборгованість за процентами; 
-12500.00 грн заборгованість по штрафах/пені.
Відповідно до платіжної інструкції № 539770001від 21.07.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» на рахунок ТОВ «Селфі кредит» було перераховано 2400344.00 грн. Призначення платежу оплата згідно договору факторингу № 21-07/25 від 21 липня 2025 року.
Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей договору факторингу № 21-07/25 від 21 липня 2025 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників для друку до договру факторингу від 21.07.2025 №21-07/25.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). 
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №1504289 від 15.05.2024.
Також, матеріали справи містять надані відповідачем платіжні інструкції щодо здійснення шести платежів на загальну суму 67333.00 грн. щодо сплати заборгованості за договором №1504289 від 15.05.2024.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Факторинг партнерс» за договором про надання споживчого кредиту №1504289 становить 103509.97 грн., яка складається з: 24497.90 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 66512.07 грн заборгованість за процентами; 12500.00 грн заборгованість по штрафах/пені.
Разом з тим, відповідно до п. 5.6. Договору визначено, що Споживач здійснює платежі з повернення заборгованості за Договором у розмірі та у строки визначені Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема: 5.6.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 5.6.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 5.6.3. у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до Договору.
Також, як вбачається з Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту, сторонами погоджено Графік платежів, згідно до якого відповідачем за період з 14.06.2024 року по 10.05.2025 року повинні були вноситься кошти саме на зарахування процентів за користування кредитом в сумі 11250.00 грн. Щодо погашення тіла кредиту за вказаний період сума вказана 0. 
Отже на думку суду кошти внесенні відповідачем в розмірі 67333.00 грн. позивачем повинні були бути зараховані саме на погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
 
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.
 
Частиною 4, 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
 
Отже, у Договорі від 15.05.2024 кредитор не мав права визначати денну ставку у розмірі 1,5%. 
 
Керуючись вимогами Закону, суд, провівши власний розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню розміру процентів за період з 15.05.2024 по 10.05.2025 (у межах 1% на день) у загальному розмірі 90000.00 грн (25000.00 грн ? 1% ? 360 днів ).
 
Враховуючи той факт, що відповідачем було внесено суму коштів в розмірі 67333.00 грн на погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за відсотками в розмірі 22 667.00 грн. (90000.00 грн -67333.00 грн=22667 грн)
Щодо твердження позивача щодо зарахуванням 502.00 грн на сплату тіла кредиту, суд оцінює критично оскільки, п.5.6. Договору передбачено про першочергову сплату кредиту саме відсоткової ставки.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму тіла кредита в розмірі 25000.00 грн та відсотків в розмірі 22667.00 грн.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення 12500.00 грн. пені, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує також позицію Верховного суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, значення спору для сторони, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 № 211/3113/16-ц, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, від 12.05.2021 у справі № 873/79/20 та від 23.01.2023 у справі № 755/2587/17).
Так, у матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, витяг з Акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року.
Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн..
Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 103509.97 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 47667.00 грн, що становить 46.05% від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1115.51 грн, що складає 46.05 % від 2422,40 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (м.Київ вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за Договором №1504289 від 15.05.2024 року у сумі 47 667.00 грн, судовий збір 1115.51 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., а всього 51 782 грн 51 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:	  	Р.  В.  Демчик