Є.у.н.с.512/609/25
Провадження № 3/512/1/26
с-ще Саврань
"13" березня 2026 р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , який згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393902 від 17.07.2025 притягується до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП далі протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, 10.03.2026 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , який згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609160 від 087.03.2026 притягується до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП далі протокол про адміністративне правопорушення.
Згідно з вимогами частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи викладене, постановою Савранського районного суду Одеської області від 13.03.2026 вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження за унікальним номером 512/609/25, провадження № 3/512/1/26.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393902 від 17.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 17.07.2025 близько 00 години 59 хвилин в с-ще Саврань по вулиці Володимира Великого, керував автомобілем Honda Civic з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою Drager та від проведення такого огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609160 від 08.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2026 близько 03 години 30 хвилин в с-ще Саврань по вулиці Миру, керував автомобілем Рено Кенго з номерним знаком НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода). Від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою Drager та від проведення такого огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Слухання справи призначено на 21.08.2025.
В подальшому слухання справи відкладалося на 11.09.2025 у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 (а.с.12 на звороті).
11.09.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (а.с.14) та надав суду довідку про тимчасову непрацездатності військовослужбовця (а.с.14 на звороті, 17).
Слухання справи відкладено на 03.10.2025.
23.09.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії відеофіксації події (а.с.18-19).
Крім того, 02.10.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (а.с.20, 21, 22).
Слухання справи відкладено на 04.11.2025.
30.10.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про виклик поліцейського СПД №2 ВП №1 Подільського РУП в Одеській області сержанта поліції Гуліку С.Ю. та поліцейського СПД №2 ВП №1 сержанта поліції Жовтого Г.Ю. в якості свідків (а.с.24-25).
Крім того, того ж дня до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про виклик начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у якості свідка (а.с.26-27).
Окрім того, 30.10.2025 ОСОБА_1 надав письмові пояснення та заперечення на протокол ЕПР1 №393902 від 17.07.025 у справі про адміністративне правопорушення по факту події що мала місце 17.07.2025. 
Так, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вказав, що 17.07.2025 в с-щі Саврань по вул. Володимира Великого, 3, Подільського району, керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC його зупинили поліцейський СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Гуліка С.Ю., спільно з поліцейським СПД №2 ВП №1 сержантом поліції Жовтим Г.Ю., мотивуючи зупинку, що зараз діє комендантська година та вибірковою перевіркою документів.
На вимогу поліцейського, після надання документів на право керування транспортним засобом, сержант поліції ОСОБА_3 , на місці зупинки повідомив, що має підозру щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння, мотивуючи що в нього червоне обличчя та почервоніння очей, запропонував пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою технічного засобу (драгер) безпосередньо на місці зупинки.
Продовжуючи розмову, поліцейський сказав, що в ОСОБА_1 є три варіанти та один із них це відмовитися від проходження медичного огляду, як наче навмисно наполягав на відмові та мав намір його заплутати та відмовити.
Далі, в ході розмови додав, «якщо ви не вживали, то можете спокійно їхати», але одразу продовжив, трохи підвищивши тон голосу, що розмову ще не закінчено, та він не дозволяє ОСОБА_1 нікуди їхати.
На момент зупинки поліцейськими ОСОБА_1 перебував на лікарняному (на лікуванні з 11.07.2025 по 21.07.2025) та проходив лікування, отримував крапельниці, приймав призначені лікарем препарати. На думку ОСОБА_1 ці обставини могли впливати на його фізичне та психоемоційне самопочуття: координацію та емоційний стан, про що свідчить виписка - епікріз із медичної карти стаціонарного хворого №1483, видана КНІ «Савранська лікарня» від 18.07.2025, що засвідчує його стан та підтверджує його лікування, та виписка про проведене лікування від 21.07.2025 року №1483, видана КНП «Савранська лікарня».
У зв`язку з поганим самопочуттям та бажанням уникнути додаткового стресу, що міг погіршити його стан здоров?я, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці.
На вимогу сержанта поліції ОСОБА_3 , не продовжувати далі рух, та залишити автомобіль прямо на проїжджій частині, ОСОБА_1 щоб не створювати небезпеку для інших учасників руху, згідно правил ПДР, залишив автомобіль обабіч проїжджої частини та після цього вийшов з автомобіля та для того щоб уникнути додаткового стресу хотів піти, але поліцейський СПД № 2 ВП № 1 почали вороже ставитися до ОСОБА_1 спровокували останнього на емоції, після словесної перепалки він пішов з місця зупинки. 
Також, ОСОБА_1 вважає, що поліцейськими недотримана процедура складання протоколу. 
Крім того, на думку ОСОБА_1 поліцейський Жовтий Г.Ю. проявляв упередженість, висловлював погрози та натяки на «відплату» («я тобі неодмінно віддячу»), що створило атмосферу конфронтації і психологічного дискомфорту. 
ОСОБА_1 також стверджує, що є особою з інвалідністю II групи внаслідок війни (посвідчення серія НОМЕР_3 від 28.04.2019), учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_4 ), сумлінним військовослужбовцем. Є головою Громадської організації «Рада ветеранів та інвалідів АТО/ООС Савранщини «Щит», активно залучений до роботи органів місцевого самоврядування, бере участь у засіданнях виконавчого комітету Савранської селищної ради. Одружений, має трьох дітей, що свідчить про його соціальну відповідальність.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.28-33).
Слухання справи відкладено на 04.12.2025.
03.12.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (а.с.54) та надав суду довідку про тимчасову непрацездатності військовослужбовця (а.с.56).
Слухання справи відкладено на 25.12.2025.
24.12.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (а.с.58) та надав суду виписку 2656 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.61) та довідку про тимчасову непрацездатності військовослужбовця (а.с.62).
Слухання справи відкладено на 14.01.2026.
14.01.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (а.с.64) та надав суду довідку про тимчасову непрацездатності військовослужбовця (а.с.68).
Слухання справи відкладено на 27.01.2026.
26.01.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою та направленням до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (а.с.69) та надав суду витяг з наказу №22 від 22.01.2026 Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлення (а.с.70,71).
Слухання справи відкладено на 10.02.2026 та 17.02.2026.
10.02.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (а.с.75) та надав суду довідку про тимчасову непрацездатності військовослужбовця з 09.02.2026 по 19.02.2026 (а.с.78).
Слухання справи відкладено на 26.02.2026.
26.02.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням (а.с.80) та надав суду витяг з наказу про відрядження (а.с.81).
Слухання справи відкладено на 13.03.2026.
13.03.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням (а.с.85) та надав суду витяг з наказу про відрядження (а.с.85 на звороті).
13.03.2026 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив.
З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення було вручено особисто адресату ОСОБА_1 в селищі Саврань 03.03.2026, що підтверджується відповідними даними АТ «Укрпошта» (а.с. 85,86).
Суд враховує, що повідомлення про дату, час та місце судового засідання було вручено ОСОБА_1 у селищі Саврань, Подільського району Одеської області. Твердження останнього про перебування у відрядженні з 25.02.2026 суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи та спростовуються фактом отримання ним відповідного повідомлення. Також посилання ОСОБА_1 про його перебування у відрядженні, без надання доказів на підтвердження того, що він перебуває у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до відеозв`язку, адвокатів чи інших правових ресурсів, або ж у стані, коли фізично або психологічно не має змоги займатися приватними справами, або ж бере участь у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях, не можуть слугувати підставою для чергового відкладення розгляду справи.
Крім того, секретар судового засідання Тімановський А.Г. шляхом телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_1 про місце, дату та час проведення судового слухання. Факт та зміст цього контакту зафіксовано у складеній секретарем телефонограмі від 26.02.2026, яка є належним доказом здійснення повідомлення відповідно до вимог процесуального законодавства (а.с.87).
Матеріали справи мстять аналогічну телефонограму від 10.03.2026 (а.с.88).
Також, інформація про час та місце розгляду вказаної справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання». 
Як встановлено частиною 1 статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Крім того, суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У пункті 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).
У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».
У пунктах 66 - 69 рішення у справі «Смірнова проти України» (заява№ 36655/02) від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів а також предмет спору. Нездатність державних органів ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням статті 6 параграфа 1 даної Конвенції, оскільки обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.
Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї справи.
Зважаючи на неодноразові клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та з огляду на те, що останній неодноразово не з`являвся в судові засідання, ознайомлювався з матеріалами справи, суд констатує, що така процесуальна поведінка не узгоджується з дійсними бажанням особи реалізувати своє право на захист при розгляді справи, направлена на навмисне затягування судового розгляду справи з метою закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, які спливають 17.07.2026, внаслідок чого розцінюється судом, як зловживання процесуальними правами та спроба уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
За таких обставин, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, для забезпечення розгляду справи у межах строку накладення адміністративного стягнення, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП без участі останнього.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022).
Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.
Крім того, суд наголошує, що відрядження ОСОБА_1 не вважається безумовною поважною причиною для відкладення розгляду справи, оскільки право на участь у засіданні може бути реалізоване дистанційно. Відповідно до процесуальних норм, особи можуть брати участь у засіданні через відеоконференцію, у тому числі поза приміщенням суду, а неявка не зупиняє розгляд справи. Проте звернень з відповідними клопотаннями до суду не надходило.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та іншими документами.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, доведена та підтверджується наступними доказами.
Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 393902 від 17.07.2025 відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені всі необхідні данні.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609160 від 08.03.2026 відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені всі необхідні данні.
Згідно рапорту поліцейського РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Гуліки С.Ю. від 23.07.2025 вбачається, що під час несення служби групи реагування патрульної поліції було зупинено автомобіль Honda Civic державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 .. Під час спілкування з останнім були помітні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнин рота, почервоніння очей, порушення координації рухів). Так, ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру “Драгер” на місці зупинки або в найближчому медичному закладі, на що останній відмовився (а.с.3).
З рапорту поліцейського РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Гуліки С.Ю. від 23.07.2025 вбачається, що за даними бази МВС «Цунамі» ОСОБА_1 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_6 (а.с.4)
Зміст диску з відеозаписом підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.7).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що підтверджується наявними медичними виписками та іншими відповідними документами (а.с.12, 17, 21, 22, 34, 35, 50, 52, 54, 56, 59, 61, 62, 65, 68, 74, 78).
Матеріали справи містять посвідчення про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.36).
Крім того, у матеріалах справи міститься посвідчення учасника бойових дій видане на ім`я ОСОБА_1 від 30.04.2015 (а.с.37) та посвідчення № НОМЕР_7 (а.с.38).
Разом з тим матеріали справи містять, службову характеристику (а.с.39), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40). довідку про склад сім`ї (а.с.45), копію свідоцтва про шлюб (а.с.46), свідоцтва про народження дітей (а.с.47, 48, 49).
Згідно рапорту поліцейського РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Онуфрійчука О.В. від 10.03.2026 вбачається, що під час несення служби групи реагування патрульної поліції було зупинено автомобіль Рено кенго номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .. Під час спілкування з останнім були помітні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнин рота, почервоніння очей). Так, ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру “Драгер” на місці зупинки або в найближчому медичному закладі, на що останній відмовився (а.с.94).
Крім того, матеріали справи містять рапорт поліцейського РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Гуліки С.Ю. від 08.03.2026 що вищевказана поді фіксувалася на нагрудну камеру поліцейського згідно статті 40 Закону України «Про національну поліцію» про що було попереджено ОСОБА_1 (а.с.95).
З повідомлення №84744-2026 від 08.03.2026 та повідомлення №84743-2026 від 08.03.2026 вбачається, що заступник начальника СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Фіника О. повідомив Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про складення відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, зокрема, за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.96, 97).
Зміст диску з відеозаписом підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.98).
Ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши та переглянувши відеозаписи зафіксованих подій, враховуючи письмові заперечення ОСОБА_1 , суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно частини 1 статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно з положенням статтею 9 Конституції України, статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).
Аналізуючи положення міжнародних актів, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР передбачений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами статті 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
На вимогу положень статті 266 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення додано диски з відеозаписами, зміст яких підтверджує обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Надаючи оцінку доводам та аргументам ОСОБА_1 , які зазначені в його письмових поясненнях та запереченнях, суд звертає увагу на наступне.
ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, як учасник дорожнього руху, що повинен підкорятись ПДР України, підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому, огляд водія на стан сп`яніння повинен був проводитися у загальному порядку, визначеному статті 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, поліцейськими уповноваженого підрозділу Національної поліції.
Суд не вбачає підстав, які звільняли б водія ОСОБА_1 від обов`язку підкорятись вимогам пункту 2.5 ПДР України, а саме пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння, та вважає належним та допустимим у вказаній ситуації застосування загального порядку проведення огляду водія відповідно до положень статті 266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пунктів 2, 7, Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Відповідно до п. 3, 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
З викладених вище вимог Інструкції вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, зазначеними положеннями чинного законодавства встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Вказані вище обставини, а також наявність ознак зазначених в протоколах, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, вочевидь обумовлювали вимогу працівника поліції, який їх виявив, запропонувати водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я.
З відеофайлу 0000002_00000020250717010029_0001 вбачається, що 17.07.2025 під час зупинки працівниками поліції водій ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля Honda civic державний номерний знак НОМЕР_5 , при чому чути як працює двигун самого автомобіля. Крім того, на 06 хвилині 04 секунді вказаного запису вбачається, що поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, а саме в КНП «Савранська лікарня». Однак, на 07 хвилині 06 секунд ОСОБА_1 відмовився від такого мотивуючи, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння в м. Києві. Таким чином, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено адміністративні матеріали згідно частини 1 статті 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також про відсторонення водія від керування транспортним засобом Honda civic державний номерний знак НОМЕР_5 . Крім того, з вищезазначеного відеофайлу на 11 хвилині 09 секунд вбачається, що ОСОБА_1 , попри висловлену працівниками поліції заборону керувати транспортним засобом, здійснив запуск двигуна автомобіля та перемістив транспортний засіб на узбіччя дороги.
Судом не встановлено жодних підстав, які б звільняли водія ОСОБА_1 від обов`язку виконати вимогу п. 2.5 ПДР України, а саме: пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 393902 від 17.07.2025 вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у селищі Саврань. У зв`язку з наявністю у працівників поліції підстав вважати, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння саме у медичному закладі – КНП «Савранська лікарня».
Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Отже, письмові матеріали справи та відеозаписи не містять доказів того, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
Кім того, з відеозапису 000000300000020260308032619_0004 вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2026 приблизно о 03 годині 27 хвилин, керуючи автомобілем Рено кенго державний номерний знак НОМЕР_2 , не здійснив зупинку транспортного засобу на вимогу працівників поліції та продовжив рух, намагався уникнути зупинки працівниками поліції.
В подальшому, до ОСОБА_1 було застосовано працівниками поліції спеціальні засоби – кайданки та доставлено останнього до Сектору поліцейської діяльності №2 Відділу поліції №1 в с-ще Саврань Подільського району Одеської області.
Крім того, з наданих суду відеоматеріалів вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2026 поводився агресивно, не реагував належним чином на законні вимоги працівників поліції, проявляв зухвалість у поведінці та намагався уникнути спілкування з працівниками поліції.
Разом з тим, 08.03.2026 під час затримання працівниками поліції, ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем Рено Кенго державний номерний знак НОМЕР_2 та вимагав викликати йому карету швидкої допомоги тому що йому погано. 
Однак, таке поводження ОСОБА_1 суд оцінює критично та розцінює як спосіб уникнення адміністративної відповідальності, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи.
Окрім цього, з наданих суду відеозаписів вбачається, що відносно ОСОБА_1 08.03.2026 були складені працівниками поліції адміністративні матеріали за частиною 1 статті 122-2 КУпАП, як невиконання водієм вимог про зупинку транспортного засобу.
При цьому, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення №ЕПР1 609160 від 08.03.2026 складений уповноваженою особою, але ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю і не звернувся із скаргою на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності.
З наданого суду відеозапису 0000003_00000020260308043551_0011 вбачається, що поліцейський пояснив ОСОБА_1 право та термін оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, однак останній відмовився від його отримання. 
Також, ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке мало місце 08.03.2026. Так, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, розцінюється судом, також як свідоме ігнорування вимоги Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до статті 10 КУпАП.
Отже, суд приходить до висновку, що працівниками поліції 17.07.2025 та 08.03.2026 було дотримано процедуру проведення огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд зазначає, що відеозаписами зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 , давала підстави поліцейському робити припущення, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки його мова невнятна, реакція та рухи уповільнені та непевні.
Таким чином, відеозаписи, які містять фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, є належними доказами у справі про адміністративні правопорушення, як це передбачено стаття 251 КУпАП.
Зміст відеозаписів є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Суд зазначає, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак сп`яніння.
Згідно з роз`ясненнями пункту 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).
Згідно зі статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
У зв`язку з невиконанням вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтею 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова суду, відповідно до статті 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Позицію ОСОБА_1 щодо невизнання вини суд оцінює критично, оскільки вона спрямована на уникнення відповідальності та спростовується сукупністю досліджених судом доказів.
Також суд не вбачає підстав для виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки останні є поліцейськими, які під час несення служби зупинили автомобіль ОСОБА_1 та склали протокол про адміністративне правопорушення. Так складені ними адміністративні матеріали містять всі фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та не викликають сумнів у об`єктивності та достатності інформації, що підтверджує обставини, які мають значення для справи.
Щодо виклику як свідка начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 суд зазначає, що ані матеріали справи ані зміст клопотання не дають підстав вважати, що останній був очевидцем подій щодо інкримінованого адміністративного правопорушення, а отже його покази не можуть підтвердити або не підтвердити обставини, які мають значення для справи. 
До того ж ОСОБА_1 , як ініціатор клопотання про допит свідків, жодного разу, в тому числі через відеоконференцію, не з`явився в судове засідання з метою поставити питання свідкам, а отже, не реалізував своє процесуальне право в цій частині.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.
Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені адміністративні правопорушення, суд не вбачає.
Згідно з частиною 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, так у даному випадку стягнення необхідно накласти в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 36 КУпАП, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 так і іншими особами, суддя вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, а саме у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Із дослідженої судом копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , в становлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи безтерміново (а.с.36).
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи безтерміново, тому судовий збір при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладенні адміністративного стягнення не стягується.
Керуючись статтями 9, 13, 23, 33, 130, 283-285, 294 КУпАП, пунктом 9 частиною 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суддя, - 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнення проводити на рахунок №UА848999980313080149000015001, назва рахунку: рахунок для зарахування адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, КОД БК - 21081300, отримувач – ГУК в Одеській області /Одеська обл./21081300, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ 37607526, призначення платежу – адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Приписами частини 1 статті 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Частиною 1 та частиною 2 статті 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.Ю. Брюховецький