Справа № 606/254/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Мельник А.В.
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4500,00 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню їхнього малолітнього сина.
Ухвалою суду від 24.02.2026 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30.03.2026.
23.03.2026 до суду відповідачем було подано відзив на позов, у якому вказано про часткове визнання відповідачем позову, він згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2600,00 грн. щомісячно. У відзиві зазначено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим отримує пенсію. Також він працевлаштований у ПАП "Дзвін", де щомісячний дохід становить близько 8000 грн. Таким чином його середній загальний дохід становить 10464,76 грн, 1/4 доходу становить близько 2600,00 грн. Відповідач дитині намагається постійно допомагати, зокрема поповнює рахунок, купує одяг. Заявлена позивачем сума аліментів 4500,00 грн не відповідає реальному матеріальному стану відповідача.
Позивач ОСОБА_1 та її представник — адвокат Стройванс В.Л. у судове засідання не з`явилися. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Від представника позивача адвоката Стройванса В.Л. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, також у заяві вказано про відсутність заперечень щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2600,00 грн. щомісяця.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак його представником адвокатом Мороз І.М. подано заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 22.02.2020, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22.02.2020 Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №15.
У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №239.
Згідно рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14.08.2025 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 22.02.2020 Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №15.
Відповідно до довідки, виданої Буданівським старостинським округом Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області 16.02.2026 №36, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , склад сім`ї наступний: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, про що свідчить копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , виданого 13.08.2025. Із копії довідки про доходи слідує, що ОСОБА_2 за період з липня 2025 року по лютий 2026 року отримав пенсію по інвалідності у загальній сумі 18975,19 грн. Із Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування слідує, що ОСОБА_2 працевлаштований у ПАП "Дзвін", у період з липня 2025 року по січень 2026 року середньомісячна заробітна плата становить 8000,00 грн.
ОСОБА_2 періодично здійснює переказ коштів позивачу, про що свідчать копії долучених до матеріалів справи платіжних інструкцій АТ КБ Приватбанк, ПУМБ.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтями 180,181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років — 2 817 грн, для дітей віком від 6 до 18 років — 3 512 грн.
Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків. Позивачем не надано суду доказів того, які витрати вона здійснює та в якому розмірі на утримання дитини, а також доказів на підтвердження такого матеріального становища відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі. Натомість, відповідач надав суду відомості про його доходи.
Зважаючи на матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який є інвалідом ІІІ групи, йому призначена пенсія, він працевлаштований та отримує заробітну плату, також стороною позивача не заперечується запропонований відповідачем розмір аліментів на утримання дитини в сумі 2600,00 грн., суд вважає, що ОСОБА_2 має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є рекомендованим розміром аліментів, а тому позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2600 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в більшому розмірі, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 4, 12, 141, 247, 265, 430 ЦПК України, статтями 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) грн 00 коп., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 .02.2026 до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок на користь держави.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено 30.03.2026.

Суддя А.В.Мельник