ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 березня 2026 року        м. Чернівці          Справа № 725/10777/25
Провадження №22-ц/822/486/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача - Литвинюк І. М. 
суддів: Лисака І. Н., Перепелюк І. Б., 
за участю секретаря судового засідання: Собчук І. Ю., 
учасники справи:
скаржник – ОСОБА_1 , 
стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича, на рішення Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 січня 2026 року, головуючий у І-й інстанції – Нестеренко Є. В.,

ВСТАНОВИВ: 

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. 
В обґрунтування скарги зазначала, що у провадженні приватного виконавця Кондрюка К. О. перебуває виконавче провадження № 64241811, відкрите на підставі виконавчого листа про примусове виконання судового рішення. Постановою від 13.03.2023 приватним виконавцем було поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64241811. Постановою від 04.11.2025 приватний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу.
Вказувала на неправомірні дії та рішення приватного виконавця, оскільки вони порушують її права та законні інтереси як боржника у виконавчому провадженні. Приватним виконавцем Кондрюком К. О. було стягнуто з рахунку скаржниці кошти в сумі 8 115,77 грн, що на її думку є неправомірним.
Просила визнати дії приватного виконавця Кондрюка К. О. неправомірними; скасувати постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 у виконавчому провадженні № 64241811; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 у виконавчому провадженні № 64241811; закінчити виконавче провадження № 64241811; зобов`язати приватного виконавця Кондрюка К. О. повернути ОСОБА_1 стягнуті кошти в сумі 8 115 грн.
Рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 січня 2026 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 .
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. у виконавчому провадженні № 64241811.
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. про поновлення вчинення виконавчих дій від 13 березня 2023 року у виконавчому провадженні № 64241811.
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 листопада 2025 року у виконавчому провадженні № 64241811.
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. вчинити дії згідно зі статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».
В іншій частині вимог скарги відмовлено.
Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 не містить належного обґрунтування щодо усунення обставин, які стали підставою для попереднього зупинення виконавчих дій, що також свідчить про невідповідність цієї постанови вимогам статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Дії приватного виконавця Кондрюка К. О. є неправомірними, а постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 у виконавчому провадженні № 64241811 підлягають скасуванню.
Закінчення виконавчого провадження можливе лише за наявності підстав, визначених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження». З матеріалів справи не вбачається, що виконавчий документ фактично виконано, а інші підстави для закінчення виконавчого провадження мають встановлюватися виконавцем під час вчинення виконавчих дій.
Не погоджуючись з рішенням суду, приватний виконавець Кондрюк К. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити. 
Посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, необґрунтованим. 
Зазначає, що 13.03.2023 приватним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у зв`язку з тим, що до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. надійшло клопотання від ТОВ "Кредитні ініціативи" про відновлення виконавчого провадження на підставі Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.12.2022, справа №718/469/20, провадження №61-1110св22. Даний факт судом першої інстанції не було досліджено. Також судом першої інстанції не врахований той факт, що після винесення приватним виконавцем 13.03.2023 постанови про поновлення вчинення виконавчих дій представник скаржника ОСОБА_2 ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження, а саме 23.03.2023 (копі заяви додається). Тобто скаржником пропущено строк на оскарження постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 в АСВП №64241811.
В процесі примусового виконання приватним виконавцем було отримано ряд відповідей на запити про майновий стан боржника, в саме: запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників – фізичних осіб; на запит до ДФС про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб – підприємців; на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів;- на запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела доходів. Згідно вказаних відповідей вбачається, що у боржника відсутні грошові кошти на рахунках, транспортні засоби та доходи в розмірі, який дозволяє виконати рішення суду. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у боржника відсутнє нерухоме майно на праві власності. 
Враховуючи вказане, 04.11.2025 приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
У відзиві ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. 
Вказує на те, що приватний виконавець неправомірно вчинив дії щодо винесення постанови про поновлення виконавчого провадження 13 березня 2023 року замість того, щоб закінчити виконавче провадження, оскільки рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, було скасовано. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. перебуває виконавче провадження АСВП №64241811 з примусового виконання виконавчого листа № 718/469/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 13 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості по відсотках у розмірі 18753,11 євро та витрати по сплаті судового збору в розмірі 8818,65 грн, яке було відкрито постановою приватного виконавця Кондрюка К. О. від 21 січня 2021 року. 
09 листопада 2011 року винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій з підстав відкриття апеляційного провадження. 
Постановою приватного виконавця Кондрюка К. О. від 13 березня 2023 року було поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64241811 на підставі клопотання стягувача про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови Верховного Суду від 19 грудня 2022 року №718/469/20.
Після поновлення виконавчого провадження з примусового виконання, приватним виконавцем Кондрюком К. О. було отримано відповіді на запити про майновий стан боржника, в саме: запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників – фізичних осіб; на запит до ДФС про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб – підприємців; на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; на запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела доходів. 
З вказаних відповідай вбачається, що у боржника відсутні грошові кошти на рахунках, транспортні засоби та доходи в розмірі, який дозволяє виконати рішення суду. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у боржника відсутнє нерухоме майно на праві власності
Постановою приватного виконавця Кондрюка К. О. від 04 листопада 2025 року виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні № 64241811.
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Вказані конституційні засади знайшли своє відображення також в положеннях ЦПК України (пункт 7 частини третьої статті 2) та Законі України «Про виконавче провадження» (пункт 2 частини першої статті 2).
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25- 26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], зазначила, що «юридична визначеність» вимагає додержання принципу res judicata, що в тому числі охоплює виконання остаточних рішень судів (пункт 46).
Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.
Схожі праві висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні у справі за конституційною скаргою Приватного підприємства «Генеральний будівельний менеджмент» про відповідність Конституції України (конституційність) пункту 2 частини другої, частини третьої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини) від 14 лютого 2024 року № 1-р(ІІ)/2024.
Однією із засад здійснення виконавчого провадження визначено забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (пункт 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Щодо оскарження постанови приватного виконавця Кондрюка К. О. від 13 березня 2023 року, слід зазначити наступне. 
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX внесено зміни до ЦПК України, зокрема:
статтю 448 викладено в такій редакції:
«Стаття 448. Подання скарги та прийняття її до розгляду
1. Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
2. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
3. Скарга повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;
5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;
6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;
7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;
8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;
9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
4. До скарги додаються:
1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
5. Суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
6. Про прийняття скарги до розгляду суд постановляє ухвалу та повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після її прийняття до розгляду.
7. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду відповідної скарги, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження";
10) частину другу статті 449 викладено в такій редакції:
«2. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.
У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду».
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4094-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 4 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня введення в дію Закону України «Про лікарські засоби» від 28 липня 2022 року № 2469-IX.
Справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до відомостей із офіційного сайту Верховної Ради України у рубриці «картка документа» за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/4094-20, Закон № 4094-IX опубліковано у офіційному виданні Голос України від 18 грудня 2024 року № 191.
Отже, днем набрання чинності Закону № 4094-IX є 19 грудня 2024 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За обставин цієї справи боржник ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на постанову приватного виконавця Кондрюка К. О. 17 листопада 2025 року, а тому при перевірці судом першої інстанції таких скарг на предмет їх відповідності вимогам ЦПК України підлягали застосуванню норми Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» у редакції Закону № 4094-IX.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність виконавця під час виконання судового рішення може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
У постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року в справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20) викладено правовий висновок про те, що системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 20 березня 2023 року представник боржника Тимчук В. Д. ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження №64241811, що підтверджується відповідною заявою, однак скарга на зазначену постанову приватного виконавця Кондрюка К. О. боржник подала лише 17 листопада 2025 року, тобто ОСОБА_1 пропустила строк, встановлений пунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України, а підстави для поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця Кондрюка К. О. під 13 березня 2023 року відсутні, оскільки боржнику було достеменно відомо про вищезазначену постанову ще 20 березня 2023 року. 
Щодо оскарження постанови приватного виконавця Кондрюка К. О. від 04 листопада 2025 року. 
Частиною першою статті 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 2 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.
Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем Кондрюком К. О. винесено постанову від 13 березня 2023 року, якою було поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64241811 на підставі клопотання стягувача про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови Верховного Суду від 19 грудня 2022 року №718/469/20.
Після поновлення виконавчого провадження з примусового виконання приватним виконавцем Кондрюком К. О. було отримано відповіді на запити про майновий стан боржника, в саме: запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників – фізичних осіб; на запит до ДФС про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб – підприємців; на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; на запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела доходів. 
З вказаних відповідай вбачається, що у боржника відсутні грошові кошти на рахунках, транспортні засоби та доходи в розмірі, який дозволяє виконати рішення суду. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у боржника відсутнє нерухоме майно на праві власності
Встановивши, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке можу бути звернуто стягнення, колегія суддів вважає, що приватний виконавець Кондрюк К. О. правомірно виніс постанову від 04 листопада 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 64241811 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження».
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що боржник ОСОБА_1 не навела обґрунтування, яким чином були порушені права, як боржника, при винесенні приватним виконавцем Кондрюком К. О. постанови від 04 листопада 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Допущене судом першої інстанції неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. та в частині скарги на постанову приватного виконавця від 04 листопада 2025 року та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги, а в частині оскарження постанови приватного виконавця від 13 березня 2023 року залишити без розгляду.

Керуючись статтями 374, 376, 377, 381- 384, ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича задовольнити. 
Рішення Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 січня 2026 року в частині задоволення скарги  ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про повернення виконавчого документу стягувачу постановою від 04 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.
Рішення Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 січня 2026 року в частині задоволення скарги  ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про поновлення виконавчого провадження постановою від 13 березня 2023 року скасувати. 
Скаргу ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про поновлення виконавчого провадження постановою від 13 березня 2023 року залишити без розгляду. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 26 березня 2026 року.

Суддя-доповідач      І. М. Литвинюк
Судді:        І. Н. Лисак 
І. Б. Перепелюк