Справа № 128/3085/25
Провадження № 22-з/801/21/26
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції 
Доповідач:Шемета Т. М.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року	Справа № 128/3085/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С., 
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідачка (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Дідиченком Олегом Олександровичем, про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року, постановлене у складі судді Іванця В. Д. в селищі Тиврів, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -
в с т а н о в и в:
05 серпня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року позов задоволено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України: є така, що набралонабрала законної ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
11 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Дідиченко О. О. подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з ТОВ «Споживчий центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та судовий збір сплачений за апеляційну скаргу в розмірі 3 633,60 грн.
Основними доводами заяви є те, що на усунення недоліків апеляційної скарги відповідачкою було надано доповнення до апеляційної скарги та було заявлено про витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, які будуть сплачені після розгляду справи у апеляційному суді та надана квитанція про сплату судового збору в розмірі 3 633,60 грн. Відповідно до укладеного договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2025 року гонорар визначений у фіксованому розмірі 10 000 грн, з правом оплати протягом 10 робочих днів з дня прийняття рішення судом апеляційної інстанції (п. 7 Договору). ОСОБА_1 станом на 11 лютого 2026 року сплатила обумовлений гонорар, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 10-02 від 10 лютого 2026 року.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У справі що розглядається постанова за результатами апеляційного розгляду ухвалена Вінницьким апеляційним судом 02 лютого 2026 року: рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України: є така, що набралонабрала законної ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року заявила, що витрати на правничу допомогу складаються з фіксованого гонорару у розмірі 10 000 грн, який підлягає сплаті відповідно до умов договору після розгляду справи в апеляційному суді та сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн. (а.с.74).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до заяви додано: квитанцію до прибуткового касового ордера № 10-02 від 10 лютого 2026 року, згідно якого прийнято від ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2025 року - 10 000 грн (а.с. 99-100). 
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, то сплачений нею судовий збір в розмірі 3 633,60 грн, з огляду на результати апеляційного перегляду, підлягає стягненню з позивача на її користь.
Стосовно витрат на правничу допомогу апеляційний суд зазначає наступне.
Розглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд встановив, що у справі, яка переглядається ( № 128/3085/25), та у цивільній справі № 128/4694/24, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором № 06.10.2023-100002990 в розмірі 14 419,99 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 000,00 грн, по процентам в розмірі 6 369,99 грн, та комісії – 1 050,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, ТОВ «Споживчий центр» в обох цивільних справах посилався на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість. В цивільній справі № 128/4694/24 ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року провадження у справі було закрито в зв`язку зі відсутністю предмета спору та встановлено, що ОСОБА_1 08.01.2025 сплачено 14 419,99 грн в погашення заборгованості по кредитному договору № 06.10.2023-100002990 та відшкодовано витрати позивача на сплату судового збору, у зв`язку з чим станом на 09.01.2025 відсутній предмет спору між позивачем та відповідачем в рамках виконання умов кредитного договору № 06.10.2023-100002990 від 06.10.2023, про що ТОВ «Споживчий центр» було подано суду заяву. Ухвала набрала законної сили 31.01.2025 року.
При цьому апеляційний суд звернув увагу як на процесуальну поведінку позивача, так і процесуальну поведінку відповідачки у цій справі: учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 44 ЦПК України): позивач не повинен був повторно пред`являти позов до тієї самої особи, щодо одного й того ж предмета спору, з одних і тих самих підстав, в свою чергу відповідачка повинна була повідомити суд про те, що спір уже вирішений і наявне судове рішення, яке набрало законної сили. 
Окремо слід наголосити на тому, що ОСОБА_1 подавала відзив на позовну заяву (а. с. 34-37), в якому не повідомила суд про те, що спір уже вирішений, тобто у справі яка розглянута, недобросовісно віднісся до своїх процесуальних прав та обов`язків не лише позивач, але й відповідачка.
Відтак, не зважаючи на те, що апеляційним судом була виправлена судова помилка, однак ця помилка була допущена не виключно через необґрунтовані дії позивача, тому апеляційний суд виснує, що за таких обставин немає підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, з урахуванням приписів статей 141, 142 ЦПК України з ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3 633,60 грн понесених нею витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, в задоволенні решти вимог слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 270, 382 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Дідиченком Олегом Олександровичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 3 633,60 (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 к.) гривень понесених судових у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», поштовий індекс 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідачка  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . 

Головуюча Т. М. Шемета

Судді:   О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк