ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.04.2026	Справа № 910/12890/25	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря"; 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (третя особа 1);
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство "Сенс Банк" (третя особа 2);
про стягнення 2 785 000 грн.
Суддя Мандриченко О. В.
Секретар судового засідання Григоренко С. В.
Представники:
Від позивача: не з`явилися;
Від відповідача: не з`явилися;
Від третьої особи 1: не з`явилися;
Від третьої особи 2: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" про стягнення безпідставно отриманих коштів на суму 2 785 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2025 з рахунку Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря", з незалежних від позивача обставин був здійснений переказ грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг", на підставі платіжної інструкції №808 від 17.07.2025 з призначенням платежу: "оплата згідно з договором № 281 від 12.07.2025, за товар, без ПДВ".
Позивач зазначив, що договірні відносини між сторонами відсутні, договір № 281 від 12.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" не укладався.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 позовну заяву Товариства з обмежено відповідальністю "Зоря" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.
30.10.2025 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 20.10.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/12890/25; справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначити на 09.12.2025; явку учасників справи визнано обов`язковою.
27.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" подало до господарського суду відзив на позовну заяву, в якій просило відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 вирішено залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", а також третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство "Сенс Банк".
19.01.2026 Акціонерне товариство "Сенс Банк" подало до господарського суду пояснення по суті спору.
20.01.2026 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до господарського суду пояснення по суті спору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/11779/25 до судового розгляду по суті.
06.04.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" надійшли заяви про проведення судового засідання буз участі їх повноважних представників.
У судове засідання 07.04.2026 представники учасників справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.
Згідно з частинами 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Судом, враховано, що в силу вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
07.04.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

ВСТАНОВИВ:

17.07.2025 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" (далі також - позивач, ТОВ "Зоря"), відкритого в Акціонерному товаристві комерційному банку "Приватбанк" (далі також - третя особа 1, АТ КБ "Приватбанк") № НОМЕР_1 , з незалежних від позивача обставин був здійснений переказ грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" (далі також - відповідач, ТОВ "ТДК Інжиниринг"), відкритого в Акціонерному товаристві "Сенс Банк" (далі також - третя особа 2 , АТ "Сенс Банк") № НОМЕР_2 , на підставі платіжної інструкції №808 від 17.07.2025 з призначенням платежу: "оплата згідно з договором №281 від 12.07.2025, за товар, без ПДВ".
Позивач наголошує, що жодних договірних відносин між сторонами немає, договір №281 від 12.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" не укладався, у зв`язку з чим позивач 17.07.2025 звернувся до Павлоградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, заява внесена в ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України за №12025041370001209 від 18.07.2025, короткий зміст якої: "17.07.2025 року до чергової частини Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 за фактом того, що невідомою особою, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, через особистий кабінет банкінгу "Приват Банк" списано грошові кошти у розмірі 2 785 000 грн з розрахункового рахунку НОМЕР_1 ТОВ "Зоря" на розрахунковий рахунок ТОВ "ТДК Інжиниринг" код ЄДРПОУ 3935674, НОМЕР_22, який належить АТ "Сенс Банк", чим завдало матеріальної шкоди останнім." 
Позивач вказує, що він звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з заявою щодо проведення перевірки несанкціонованого переказу грошових коштів, на що третьою особою 1 надано відповідь від 18.08.2025 №14084951-ВБ, відповідно до якої «в результаті проведення розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку знайшов своє підтвердження. Однак, аналіз обставин, які сприяли використанню коштів третіми особами показав, що Вами були порушені умови і правила надання банківських послуг, а саме: використання системи дистанційного банківського обслуговування "Приват 24 для Бізнесу». 
Крім того, позивач звернувся до АТ "Сенс банк" з заявою про блокування спірних коштів, на що третьою особою 2 листом від 09.09.2025 №41534-33.4-6/6 повідомив, що «Вами не було додано до Вашого звернення належним чином завіреного письмового дозволу ТОВ "ТДК Інжиниринг" на розкриття Вам інформації, що містить банківську таємницю. Враховуючи вищевикладене, в АТ "Сенс Банк" відсутні правові підстави для надання Вам запитуваної інформації.»
У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути 2 785 000 грн безпідставно набутих коштів.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що про надходження грошових коштів у розмірі 2785000,00 гривень від позивача представник відповідача дізналася від правоохоронних органів, а рахунками, відкритими в АТ "Сенс Банк", відповідач користувався рідко, а так, як жодних договорів з позивачем укладено не було, представник відповідача намагалася звернутися безпосередньо до керівництва позивача для можливості вирішення питання повернення цих грошових коштів, однак телефоні номери, вказані в мережі Інтернет не відповідали, а слідчий повідомив по телефону про неможливість надання контакту.
Відповідач звертає увагу суду, що будь яких дій щодо незаконного отримання вищевказаних дій не вчиняв, а станом на дату надання відзиву на позовну заяву несанкційно перераховані грошові кошти у розмірі 2 785 000,00 гривень знаходяться на рахунку у третьої особи 2, яка повідомила відповідача, що виходячи з наявної інформації щодо суті та характеру фінансових операцій, АТ "Сенс Банк" використавши ризик -орієнтований підхід, присвоїв ТОВ "ТДК Інжиниринг" неприйнятно високий ризик та прийняв рішення про відмову у встановленні /підтриманні ділових відносин, а разом з закриттям рахунків був закритий доступ до програмного забезпечення "клієнт банк".
Відповідач вважає, що саме надавачі платіжних послуг (банки, треті особи) мають виконати всі необхідні дії щодо повернення несанкціоновано перерахованих грошових коштів на користь позивача, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Визначаючи суть і характер правовідносин, що виникли між сторонами, варто зазначити, що зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. (Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі № 6-100цс15).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17.07.2025 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря", відкритого в Акціонерному товаристві комерційному банку "Приватбанк" № НОМЕР_1 , був здійснений переказ грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг", відкритого в Акціонерному товаристві "Сенс Банк" № НОМЕР_2 , на підставі платіжної інструкції №808 від 17.07.2025 з призначенням платежу: "оплата згідно з договором №281 від 12.07.2025, за товар, без ПДВ".
Також, як зазначається сторонами та встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" відсутні договірні правовідносини, договір № 281 від 12.07.2025, на який є посилання у призначенні платежу, не укладався.
Позивач 17.07.2025 звернувся до Павлоградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, заява внесена в ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України за №12025041370001209 від 18.07.2025, короткий зміст якої: "17.07.2025 року до чергової частини Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 за фактом того, що невідомою особою, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, через особистий кабінет банкінгу "Приват Банк" списано грошові кошти у розмірі 2 785 000 грн з розрахункового рахунку НОМЕР_1 ТОВ "Зоря" на розрахунковий рахунок ТОВ "ТДК Інжиниринг" код ЄДРПОУ 3935674, НОМЕР_22, який належить АТ "Сенс Банк", чим завдало матеріальної шкоди останнім." 
В подальшому позивач звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з заявою щодо проведення перевірки несанкціонованого переказу грошових коштів, на що третьою особою 1 надано відповідь від 18.08.2025 №14084951-ВБ, відповідно до якої «в результаті проведення розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку знайшов своє підтвердження. Однак, аналіз обставин, які сприяли використанню коштів третіми особами показав, що Вами були порушені умови і правила надання банківських послуг, а саме: використання системи дистанційного банківського обслуговування "Приват 24 для Бізнесу». 
Крім того, третя особа 1 надала суду пояснення по суті спору, в яких зазначила наступне.
21.07.2025 до Управління безпеки по Дніпровському МрУ надійшла службова записка № E.50.0.0.0/4-7686505 від 21.07.2025 по "Гарячій лінії: Шахрайство" каналом "Intranet". Згідно сигналу № 3, до Управління безпеки по Дніпровському МрУ надійшло звернення представників ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872) щодо виявлених фактів платежів з рахунку підприємства. Відповідно до даних ЄКБ, клієнт-юридична особа ТОВ "Зоря", ID 144423, ЄДРПОУ 30720872, засновано 14.03.2005, юридична адреса: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Межиріч, вул. Молодіжна, 1, корпоративна електронна скринька: ZORYA-NINA@META.UA. Директором ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872) є клієнт ОСОБА_2 , прострочених заборгованостей не має, у списку обмежень не знаходиться. 
Будучи опитаним співробітниками УБ по Дніпровському МрУ у телефонному режимі (НОМЕР_25) клієнт ОСОБА_2 повідомив, що йому зателефонував співробітник банку з приводу підтвердження платежу ТОВ "Зоря". Так як ніяких платежів на підприємстві не планувалось, ОСОБА_2 спростував факт їх проведення. В цей час ОСОБА_2 перебував в кабінеті бухгалтера ОСОБА_8 , тому вони вирішили перевірити Клієнт-Банк підприємства, але комп`ютер самостійно вимкнувся і вони не могли його включити. Тому вони скористались другим персональним комп`ютером підприємства, який також використовувався бухгалтером для проведення платежів. Коли зайшли в акаунт підприємства, то побачили, що створені ще п`ять платіжок. Так як вони також не створювались бухгалтером, платежі були відкликані. Обидва персональні комп`ютери на цей час не використовуються, та замінені на новий. Ключ від банківського акаунту зберігався на компьютері, і після вищевказаних подій, ОСОБА_2 його відкликав. Крім ТОВ "Зоря", клієнт-банку інших юридичних осіб на ПК підприємства не було. Крім Приватбанку, є у підприємства відкритий рахунок у іншому банку, але ним не користуються тривалий час. З приводу блокування рахунку та повернення коштів, ТОВ "Зоря" направило офіційний лист до АТ "Сенс Банк". За фактом шахрайства він звернувся з заявою до Павлоградського відділу поліції. Погодився на співпрацю з Кіберполіцією.
Бухгалтером ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872) є клієнт ОСОБА_1 , прострочених заборгованостей не має, у списку обмежень не знаходиться. Будучи опитаною співробітниками УБ по Дніпровському МрУ у телефонному режимі (НОМЕР_23) клієнт ОСОБА_1 пояснила, що директору зателефонували з банку з приводу проведення платежу з рахунку ТОВ "Зоря". ОСОБА_1 повідомила директору, що ніяких платежів не проводила. При цьому ОСОБА_1 спробувала переглянути дані акаунту Приват24 підприємства, але комп`ютер повідомив про наявність вірусу та вимкнувся. Під час подальшого увімкнення, комп`ютер не запитував пароль, який був на ньому встановлений до цього. ОСОБА_1 та директор скористались другим комп`ютером, та побачили проведений платіж, та декілька створених платежів, які ще не були проведені. Вказані платежі були скасовані. Крім ТОВ "Зоря", Клієнт-Банку інших юридичних осіб на ПК підприємства не було. Також, у підприємства відкритий рахунок в АТ "ОТП Банк", але рух коштів по ньому не здійснювався, а ключі доступу були прострочені. ТОВ "Зоря" ніколи не мало фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "ТДК Інжинирінг", як і з ФОП Передеряєвим Олександром Валерійовичем , Молочко Альоною Олексіївною , Дубиною Сергієм Орестовичем . Обидва персональні комп`ютери підприємства на цей час не використовуються, та замінені на новий. Основний комп`ютер було здано у сервісний центр, та станом на час діалогу уже був повернутий після обслуговування. Спеціалісти сервісного центру не знайшли на ньому ніякого шкідливого програмного забезпечення.
За результатом аналізу рахунків ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872) встановлено, 17.07.2025 що з р/р НОМЕР_1 ініційовані 6 платежів, а саме: - о 12:52:46 на суму 980 945 грн. на рахунок НОМЕР_3 ФОП Передеряєва О.В. ; - о 12:53:25 на суму 2 785 000 грн. на рахунок НОМЕР_2 ТОВ "ТДК Інжиниринг" (Додаток); - о 12:54:44 на суму 745 090 грн. на рахунок НОМЕР_4 ФОП Молочко А.О. ; - о 12:55:42 на суму 3 765 022 грн. на рахунок НОМЕР_2 ТОВ "ТДК Інжиниринг"; - о 12:57:36 на суму 2 398 044 грн. на рахунок НОМЕР_5 ФОП Дубини С.О.; - о 12:58:19 на суму 1 983 038 грн. на рахунок НОМЕР_2 ТОВ "ТДК Інжиниринг". Вжитими Банком заходами, платежі ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872) на суму 980 945 грн., 745 090 грн., 3 765 022 грн., 2 398 044 грн., 1 983 038 грн., були заблоковані.
У ході перевірки було подано заявку вибірка Web (IPADYL - IP - адрес Юридичних осіб, реф. заявки 250722RQ157265). Відповідно до наданих даних, 17.07.2025 о 12:08:50 вхід в акаунт клієнта ТОВ "Зоря" здійснено з типового для клієнта пристрою Mozilla/5.0 (Windows NT 10.0; Win64; x64) AppleWebKit/537.36 (KHTML, like Gecko) Chrome/138.0.0.0 Safari/537.36, через логин "п24б" v3, з типової для клієнта ТОВ "Зоря", ІР-адреси НОМЕР_6 (ТОВ "Локом", Павлоград). Крім того, у ході перевірки були подані заявки вибірка Web (AMKUIP - IP адреси платежів, реф. заявок 250731RQ163103, 250722RQ157213, НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , 250731RQ163108). Відповідно до наданих даних, усі зазначені платежі сформовані з типової для клієнта ТОВ "Зоря" ІР-адреси НОМЕР_10 (ТОВ "Локом", Павлоград), з використанням УЕП НОМЕР_24 директора ОСОБА_2 (згенерованого 18.06.2025), дійсного на момент проведення шахрайських операцій (відкликаного 17.07.2025). Також перевіркою встановлено, що налаштування двофакторної аутентифікації по клієнту ТОВ "Зоря" знаходяться в увімкненому стані. Рахунок отримувача коштів НОМЕР_2 , відкритий у АТ "Сенс Банк", і належить клієнту-юридичній особі ТОВ "ТДК Інжиниринг", ID 1027302169, ЄДРПОУ 39356742, засновано 14.03.2005, юридична адреса: АДРЕСА_1 .
Одноосібним засновником та директором ТОВ "ТДК Інжиниринг" (ЄДРПОУ 39356742) є клієнт ОСОБА_7 , прострочених заборгованостей не має, у списку обмежень не знаходиться. Призначена на посаду директора 09.01.2024 року наказом № 8-к. ТОВ "ТДК Інжиниринг" є активним клієнтом Банку, оборот по поточному рахунку НОМЕР_11 за останній рік складає більше 7 млн. грн. Будучи опитаною співробітниками УБ по Дніпровському МрУ у телефонному режимі ( НОМЕР_12 ) клієнт ОСОБА_7 пояснила, що вона є директором ТОВ "ТДК Інжинирінг". Останнє ніколи не мало взаємовідносин з ТОВ "Зоря". На цей час користуються послугами виключно Приватбанку, але є відкритий рахунок у Сенс банку. Після отримання інформації, щодо зарахування коштів на рахунок підприємства, повідомили Сенс банк, щодо помилкового зарахування коштів, та необхідність повернення їх відправнику. На підприємстві нещодавно був факт зараження персонального комп`ютера шкідливим програмним забезпеченням, але враховуючи, що коштів на рахунках ТОВ "Зоря" не було, ніяких шахрайських операцій не було проведено. Яким чином до шахраїв потрапив номер рахунку підприємства у Сенс банку, ОСОБА_7 не знає, так як давно не користувались ним та Клієнт-Банк по цьому рахунку, але можливо були використані дані з зараженого комп`ютера. Вживає заходів щодо повернення коштів відправнику. Рахунок отримувача коштів НОМЕР_3 належить клієнту Банку ФОП Передеряєву Олександру Валерійовичу , прострочених заборгованостей не має, перебуває в списку обмежень з кодифікатором 1.21 (боржники).
У ході службової перевірки співробітниками УБ по Дніпровському МрУ були здійснені багаторазові дзвінки на номер телефону НОМЕР_13 , який значиться як фінансовий у картці ЄКБ клієнта Передеряєва О.В. , але на дзвінки не відповідають. Рахунок отримувача коштів НОМЕР_4 , відкритий у АТ "Райффайзен банк", і належить клієнту Банку ФОП Молочко Альоні Олексіївні, прострочених заборгованостей не має, у списку обмежень не знаходиться. Будучи опитаною співробітниками УБ по Дніпровському МрУ у телефонному режимі ( НОМЕР_14 ) клієнт Молочко А.О. пояснила, що дійсно має рахунок в АТ "Райффайзен банк", яким на цей час не користується. Дані рахунку третім особам не передавала, ніяких надходжень на рахунок не очікувала. Напередодні мала факт втрати мобільного телефону, який підтвердити не має можливості. До поліції з заявою про втрату телефону не зверталась. У зв`язку з чим Молочко А.О. було повідомлено про обмеження у банківському обслуговуванні. Рахунок отримувача коштів НОМЕР_5 , відкритий у АТ "Кредобанк", і належить клієнту Банку ФОП Дубині Сергiю Орестовичу, прострочених заборгованостей не має, у списку обмежень не знаходиться. У ході службової перевірки співробітниками УБ по Дніпровському МрУ були здійснені багаторазові дзвінки на номер телефону НОМЕР_15 , який значиться як фінансовий у картці ЄКБ клієнта Дубини С.О. , але абонент недоступний. Враховуючи дані, отримані у ході перевірки, є підстави вважати, що клієнти Передеряєв О.В. (ID НОМЕР_16 , ІПН НОМЕР_17 ), Молочко А.О. (ID НОМЕР_18 , ІПН НОМЕР_19 ), Дубина С.О. (ID НОМЕР_20 , ІПН НОМЕР_21 ) можуть бути причетними до шахрайських дій у відношенні клієнта-юридичної особи ТОВ "Зоря", у зв`язку з чим їх внесено до списку клієнтів, обмежених у банківському обслуговуванні за кодифікатором 1.41 (шахраї у електронних операціях). За всіма встановленими фактами, УБ по Дніпровському МрУ, у відповідності Закону України "Про платіжні послуги'', на підставі службової записки № E.16.0.0.0/4- 7702429 від 23.07.2025, через НБУ був проінформований АТ "Сенс Банк" - емітент неналежного отримувача коштів, з вимогою обмежити видаткові операції та провести роботу з отримувачем на предмет добровільного повернення коштів. Станом на час проведення службової перевірки, відповідь щодо результатів розгляду звернення АТ "ПриватБанк", не отримана.
За результатами перевірки встановлено, що ймовірно з використанням шкідливого програмного забезпечення, встановленого співробітником підприємства під час таргетованої фішингової атаки, шляхом віддаленого доступу до типового пристрою підприємства, через типову ІР-адресу, використовуючи відкриту сесію, невстановленими особами 17.07.2025 отримано доступ до акаунту Приват24 для бізнесу клієнта ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872). Маючи під контролем акаунт підприємства, невстановлені особи отримали доступ до даних по рахункам, і використовуючи діючі ключі УЕП, які зберігались на ПК, ініціювали шість платежів з рахунку ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872). Шахрайські дії, по рахунку клієнту ТОВ "Зоря" (ЄДРПОУ 30720872), через які підприємству завдано збиток на на суму 2 785 000 грн, були скоєні шахраями завдяки отриманню доступу до пристроїв з системою Клієнт-Банк підприємства, а також його конфіденційних даних, зберігання яких перебуває у зоні відповідальності клієнта. У зв`язку з вищенаведеним, співробітниками СБ було запропоновано директору ТОВ "Зоря" ОСОБА_2 посприяти огляду комп`ютерної техніки підприємства, та сканування його на наявність шкідливого програмного забезпечення співробітниками Кіберполіції, у разі його звернення з заявою щодо факту шахрайства. Для перевірки комп`ютерної техніки та програмного забезпечення, з якого здійснюється доступ до акаунту Приват24 для бізнесу клієнта - юридичної особи ТОВ "Зоря", представниками підприємства були надані співробітникам Управління протидії кіберзлочинам в Дніпропетровській області робочі ПК. Станом на час перевірки дослідження ПК триває. Збитки Банку не завдані, в діях співробітників банку порушень не встановлено. В результаті проведення розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку знайшов своє підтвердження.
Таким чином, третя особа 1 підтвердила той факт, що з банківського рахунку позивача було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 2 785 000,00 грн на банківський рахунок відповідача, відкритий у третьої особи 2.
В свою чергу, третя особа 2, у письмових пояснення по суті спору, повідомила суду наступне.
ТОВ «ТДК Інжиниринг» звернулось до Банку з Анкетою-заявою від 07.03.2019 про акцептування Публічної пропозиції і укладення Договору на комплексне банківське обслуговування №39356742. Згідно з заявою-договором про відкриття поточного рахунку до Договору на комплексне банківське обслуговування №39356742 від 07.03.2019, Клієнту відкрито поточний рахунок за № НОМЕР_2 у валюті гривня.
В ході здійснення фінансового моніторингу з використанням засобів автоматизації обробки даних Клієнта, Банком встановлено інформацію, що операції ТОВ «ТДК Інжиниринг» (код ЄДРПОУ 39356742) містять ознаки ризикових, у зв`язку з чим Розпорядженням №404 від 30.07.2025 прийнято рішення про відмову в підтриманні ділових відносин. На підставі вищенаведеного та на виконання ст.15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», у зв`язку з відмовою АТ «Сенс Банк» у підтриманні ділових відносин з ТОВ «ТДК Інжиниринг» (код ЄДРПОУ 39356742) поточний рахунок у АТ «Сенс Банк» було закрито та залишок коштів перенесено на рахунок 2903 «Кошти клієнтів банку за недіючими рахунками».
Про прийняте рішення, Банком було повідомлено Клієнта (у тому числі і у відповідь на звернення ТОВ «ТДК Інжиниринг») надісланими листами на адресу реєстрації за вихідними №41533-33.4 від 09.09.2025, №45197-33.4 від 03.10.2025 та №52634-33.4 від 26.11.2025. Вказаними листами Клієнта також повідомлено, що для повернення коштів з поточного рахунку, закритого по ініціативі АТ «Сенс Банк» у зв`язку з відмовою в підтриманні ділових відносин, необхідно надати до АТ «Сенс Банк» лист-запит на повернення коштів, оформлений у відповідності з формою та вимогами АТ «Сенс Банк». Запит має містити реквізити рахунку клієнта, який звернувся із запитом, у іншому банку для безготівкового перерахування коштів. Видача коштів з закритого поточного рахунку у інший спосіб внутрішніми документами Банку не передбачено.
Тобто, з наведеного вбачається, що третя особа 2 також підтверджує факт надходження грошових коштів від позивача на рахунок відповідача.
Крім того, як зазначила третя особа 2 у своїх поясненнях, вказані грошові кошти можуть бути повернуті лише на підставі листа-запита на повернення коштів, оформлений у відповідності з формою та вимогами АТ «Сенс Банк», та який має містити реквізити рахунку клієнта, який звернувся із запитом, у іншому банку для безготівкового перерахування коштів. Видача коштів з закритого поточного рахунку у інший спосіб внутрішніми документами Банку не передбачено.
Проте матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до АТ «Сенс Банк» з вказаним листом-запитом на повернення коштів, оформленим у відповідності з формою та вимогами АТ «Сенс Банк».
При цьому суд вказує, що листи відповідача до третьої особи 2 з вимогою про перерахунок коштів на користь позивача разом з відповідною платіжною інструкцією не може бути підставою для повернення третьою особою 2 грошових коштів на користь позивача з уже закритого рахунку відповідача, оскільки в таких випадках передбачено подання саме відповідного листа-запита на повернення коштів, оформлений у відповідності з формою та вимогами АТ «Сенс Банк», який і є підставою для повернення грошових коштів.
Вказаного листа-запита на повернення коштів, оформленого у відповідності з формою та вимогами АТ «Сенс Банк» відповідач до третьої особи 2 не подавав, про що також зазначає і сама третя особа 2.
Крім того, позивач, у претензії № 25 від 21.08.2025 вимагав у відповідача повернути грошові кошти у розмірі 2 785 000,00 грн, проте вказана претензія відповідачем була залишена без відповіді, а грошові кошти позивачеві повернуто не було.
Таким чином, станом на час розгляду справи грошові кошти позивача у розмірі 2 785 000,00 грн були безпідставно перераховані на користь відповідача та останнім не повернуті, а відтак є такими, що безпідставно набуті відповідачем.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс 18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно надувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». 
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. 
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно, що мало місце і в даних правовідносинах.
А відтак, судом встановлено, що відповідачем без достатньої правової підстави набуто грошові кошти у розмірі 2 785 000,00 грн і відповідач в добровільному порядку не повернув вищезазначені грошові кошти на рахунок позивача, суд на підставі вищезазначених приписів законодавства дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. 
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України прокладаються на відповідача.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97 від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99 від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.
З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як законодавчо необґрунтовані та безпідставні.
Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Інжиниринг" (02000, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 7, кім. 401, ідентифікаційний код 39356742) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" (51473, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н., с. Межиріч, вул. Молодіжна, ідентифікаційний код 30720872) безпідставно набуті кошти у розмірі 2 785 000 (два мільйона сімсот вісімдесят п`ять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 41 775 (сорок одна тисяча сімсот сімдесят п`ять) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 21.04.2026.

Суддя О.В. Мандриченко