ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2026 р. справа № 320/16775/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,- 

ВСТАНОВИВ:
До Івано-Франківського окружного адміністративного суду за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Національного університету біоресурсів і природокористування України (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою щодо можливості подати освітню декларацію у порядку, затвердженому наказом ректора НУБіП №818 від 07.09.2016. Проте відповідач повідомив про неможливість розгляду справи через дію Закону України №3482-ІХ від 21.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання результатів навчання осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України», яким передбачено, що визнання результатів навчання на тимчасово окупованій території України на рівні вищої освіти відбувається у порядку, визначеному КМУ. На думку позивача, університет, як суб`єкт освітньої діяльності має реальну можливість і правову підставу забезпечити реалізацію права, гарантованого ст. 40-1 Закону України «Про освіту», навіть за відсутності формально визначеного переліку уповноважених установ або спеціального підзаконного акту, шляхом прийняття внутрішніх процедурних рішень. Вважає, що такий підхід узгоджується із принципом верховенства права та принципом належного врядування, орган, який фактично здатний виконати закон, набуває компетенції діяти у межах цього закону доти, доки держава (у особі МОН) не визначить інший орган. Стверджує, що Постанова КМУ №871 від 15.07.2025 є лише технічним механізмом реалізації приписів Прикінцевих положень Закону №3482-ІХ і не створює нової компетенції, а лише деталізує процедуру її реалізації. За своїм змістом норми ст. 40-1 Закону України «Про освіту» передбачають, що заклади вищої освіти є безпосереднім виконавцем процесу визнання результатів навчання та кваліфікації, оскільки саме вони володіють необхідною академічною інфраструктурою, комісіями, фахівцями й акредитаціями для здійснення атестації та перевірки результатів навчання. Відтак вважає, що відповідач є закладом освіти, який за своїм статусом і предметом діяльності є належним суб`єктом процедури визнання результатів навчання, доки МОН не визначить інші установи відповідним актом. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
24.11.2025 на адресу суду від Національного університету біоресурсів і природокористування України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. У відзиві представник зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом від 06.03.2025 б/н (вх. від 13.03.2025 р. №448). Звернення стосувалось визнання результатів навчання на тимчасово окупованій території України і було подано згідно зі ст. 5 Закону України «Про звернення громадян». Листом від 17.03.2025 № 449 відповідач надав вичерпну відповідь позивачу по суті звернення. Представник зауважує, що оскільки 24.12.2023 набрав чинності та введений в дію з 24.03.2024 Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання результатів навчання осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України», то з 24.03.2024 змінено процедуру (порядок) визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, відповідно з 24.03.2024 у відповідача відсутні повноваження щодо визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, це можуть робити виключно уповноважені установи МОН відповідно до переліку. 
Звернено увагу, що частинами першою, другою та сьомою статті 40-1 Закону України «Про освіту» передбачено, що особи, які проживали на тимчасово окупованій території України, мають право на визнання результатів навчання, здобутих на такій території, в уповноважених установах, крім випадків, визначених законом: на рівнях професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої освіти, вищої освіти – у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (далі – КМУ). Перелік уповноважених установ затверджує центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки. Процедура визнання результатів навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у порядку, визначеному КМУ, та є безоплатною для осіб, результати навчання яких визнаються відповідно до цього Закону. Таким чином, з набранням чинності Законом № 3482-IX змінилося не лише правове регулювання, а й підходи в процедурі визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України. На виконання частини сьомої статті 40-1 Закону України «Про освіту», КМУ затверджено Порядок визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти від 15 липня 2025 року № 871 (далі – Порядок № 871), яким врегульовано організацію та здійснення уповноваженими установами процедури визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України. 
Відповідно до абзацу третього пункту 6 Порядку № 871, вимоги якого кореспондуються з частиною другою статті 40-1 Закону України «Про освіту», перелік уповноважених установ затверджується МОН на календарний рік з числа закладів освіти, які подали заяви про готовність до проведення відповідної процедури. Отже, не кожен заклад вищої освіти є уповноваженою установою, а лише той, який включено до переліку уповноважених установ МОН. Університет не подавав заяву до МОН про готовність до проведення процедури визнання результатів навчання, відповідно не є уповноваженою установою та не наділений відповідними повноваженнями. Крім того, згідно із Порядком №871 спеціальність 081 «Право» належить до переліку спеціальностей, за якими визнання результатів навчання не здійснюється, про що було проінформовано позивача листом від 14.10.2025 №1734.
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 26.11.2025. Позивач наголошує на тому, що відсутність спеціальної норми права, у даному випадку Переліку уповноважених установ, не може і не повинна вважатися підставою для блокування гарантованого Законом України «Про освіту» права на визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України. Це право безпосередньо пов`язане з реалізацією конституційного права на освіту і тому його здійснення не може бути поставлено в залежність від недотримання державними органами власних нормативних обов`язків. Зауважує, що відповідач має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти. Відповідачем не спростовано, що він не відповідає критеріям, визначеним Порядком 871 для потенційно уповноважених закладів. При цьому подання чи не подання відповідачем заяви на включення до Переліку не може слугувати підставою для заперечення власної компетенції у правовідносинах між адміністративним органом і заінтересованою особою, оскільки така заява є лише механізмом виконання обов`язку МОН, а не правовою підставою для відмови у розгляді звернення та тим більше підставою для відмови у розгляді звернення та тим більше не є обставиною, що впливає на обсяг прав заявника. Звертає увагу, що особи, які проживали та навчалися на тимчасово окупованій території України, не можуть зазнавати дискримінації у доступі до освіти та реалізації інших прав лише через неналежне виконання державними органами покладених на них обов`язків. Позивач фактично опинився у менш сприятливому становищі порівняно з особами, які здобули освіту на підконтрольній території України та мають можливість безперешкодно отримати документи встановленого зразка або підтвердити результати навчання у передбаченому законом порядку. 
Ухвалою суду від 16.02.2026 повернуто без розгляду додаткові пояснення Національного університету біоресурсів і природокористування України у справі №320/16775/25.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 у період з вересня 2020 року по липень 2024 року навчався у Кримському федеральному університеті ім. В.І. Вернадського, м. Сімферополь, у зв`язку із чим 27 липня 2024 року отримав диплом бакалавра за спеціальністю «юриспруденція» (а.с.70).
06.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Національного університету біоресурсів і природокористування України зі зверненням, в якому просив прийняти освітню декларацію та повідомити про порядок та строки проведення процедури атестації або відмову у її проведенні із зазначенням підстав відповідно до чинного законодавства, а також надати роз`яснення щодо подальших кроків для визнання результатів навчання та здобутих кваліфікацій у разі позитивного проходження атестації (а.с.69).
Національний університет біоресурсів і природокористування України листом від 17.03.2025 №449 повідомив, що документи у сфері освіти і науки, видані нелегітимними структурами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не визначаються в Україні відповідно до чинного законодавства. Проінформовано, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання результатів навчання осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України» №3482-ІХ від 21.11.2023 Міністерством освіти і науки України розроблено проект постанови КМУ «Про затвердження Порядку визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, в уповноважених установах на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти», який направлено на погодження до центральних органів виконавчої влади. При прийнятті Урядового рішення щодо затвердження «Порядку визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, в уповноважених установах на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти», інформація буде розміщена на офіційному сайті МОН, а відтак позивач зможе діяти відповідно до алгоритму, що буде затверджено у вищевказаному документі (а.с.44-45).
22.08.2025 позивач повторно звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив прийняти освітню декларацію та повідомити про порядок та строки проведення процедури атестації або відмову у її проведенні із зазначенням підстав відповідно до чинного законодавства, а також надати роз`яснення щодо подальших кроків для визнання результатів навчання та здобутих кваліфікацій у разі позитивного проходження атестації. Також у зверненні позивач вказав, що положення постанови КМУ від 15.07.2025 №871 «Про затвердження Порядку визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти» у відповідності до якої освіта за спеціальністю «081 Право» не здійснюється процедура визнання результатів навчання, не підлягає застосуванню, оскільки звернення позивача про прийняття освітньої декларації було подано 06.03.2025, тобто до ухвалення відповідної постанови. 
Національний університет біоресурсів і природокористування України листом від 14.10.2025 №1734 повідомив Постановою КМУ №871 ВІД 15.07.2025 «Про затвердження Порядку визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти» спеціальність «081 Право» включена до переліку спеціальностей, за якими не здійснюється визнання результатів навчання (а.с.76).
Вважаючи наявні підстави для визнання відповідача компетентним органом щодо розгляду заяви про визнання результатів навчання, а також вважаючи протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви в порядку Закону України «Про адміністративну процедуру», позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1-3 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях визначені і врегульовані Законом України від 05.09.2017 № 2145-VIII «Про освіту» (далі - Закон № 2145-VIII).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 3 Закону № 2145-VIII кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Міністерством освіти і науки України 19.06.2016 прийнято наказ №537, яким затверджено Порядок проходження атестації для визнання здобутих кваліфікацій, результатів навчання та періодів навчання в системі вищої освіти, здобутих на тимчасово окупованій території України після 20 лютого 2014 року. 
Згідно з преамбулою зазначеного вище наказу зазначений Порядок прийнято на підставі аб. 6 ч. 12 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі –Закон №1207-VII), де на момент прийняття МОН раніше згаданого наказу було вказано, що особи, зазначені в аб.1 і 2 цієї частини, які завершили здобуття вищої освіти на тимчасово окупованій території після 20 лютого 2014 року, мають право на проходження атестації для визнання здобутих кваліфікацій, результатів навчання та періодів навчання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. 
Проте Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" та внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни в абз.6 ч. 12 ст. 7 Закону №1207-VII, який викладено у наступній редакції: «Особи, зазначені в абзацах першому і другому цієї частини, які завершили здобуття вищої освіти на тимчасово окупованій території, мають право на проходження атестації для визнання здобутих кваліфікацій, результатів навчання та періодів навчання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, за винятком осіб, які здобуття вищої освіти на тимчасово окупованій території почали після дати початку тимчасової окупації відповідної території».
Тобто зміст абз. 6 ч. 12 ст. 7 Закону №1207-VII (в редакції від 18.10.2023) містив виняток щодо неможливості проходження атестації для визнання здобутих кваліфікацій, результатів навчання та періодів навчання у порядку, визначеному МОН, для осіб, які розпочали здобуття вищої освіти на тимчасового окупованій території після дати початку окупації. 
Суд зазначає, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання результатів навчання осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №3482-ІХ).
Законом №3482-ІХ доповнено Закон України «Про освіту» статтею 40-1 «Особливості визнання результатів навчання осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України». 
Також частину дванадцяту статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" викладено в новій редакції. Зокрема, аб. 6 ч. 12 ст. 7 цього Закону, який був підставою для прийняття МОН наказу №537 від 19.06.2016 було виключено. 
Частинами 1-9 ст. 40-1 Закону України «Про освіту» визначено, що особи, які проживали на тимчасово окупованій території України, мають право на визнання результатів навчання, здобутих на такій території, в уповноважених установах, крім випадків, визначених законом:
на рівнях повної загальної середньої освіти - у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, шляхом проходження річного оцінювання або державної підсумкової атестації з метою продовження здобуття освіти відповідного рівня або отримання відповідного документа про освіту встановленого зразка;
на рівнях професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої освіти, вищої освіти - у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Уповноважені установи забезпечують у порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України, обов`язкове безоплатне навчання всіх осіб, які проходять процедуру визнання результатів навчання, української мови, історії України, основ держави і права. За бажанням такі особи можуть безоплатно відвідувати адаптаційні заняття з психологічної допомоги.
Визнання результатів навчання проводиться на основі оцінювання результатів навчання, зазначених особою в освітній декларації. Типову форму освітньої декларації затверджує центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Перелік уповноважених установ затверджує центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Визнання результатів навчання на певному рівні освіти проводиться за умови, що заявник відповідно до законодавства України має право на здобуття відповідного ступеня (рівня) освіти.
Процедура визнання результатів навчання на рівні професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти завершується прийняттям одного з таких рішень:
1) надання рекомендації для вступу для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти, зокрема із скороченням строку навчання, за індивідуальною освітньою траєкторією, що передбачає вивчення української мови, історії України, проходження спеціального курсу про наслідки агресії російської федерації проти України і протидію російській пропаганді, формування загальнокультурних та громадянських компетентностей;
2) надання рекомендації для проходження кваліфікаційної атестації з метою присвоєння відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня професійної (професійно-технічної) освіти, атестації здобувачів для присудження освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра та присвоєння відповідної кваліфікації;
3) присвоєння освітньо-кваліфікаційного рівня професійної (професійно-технічної) освіти або присудження ступеня фахової передвищої освіти, а також відповідної професійної кваліфікації у випадках, передбачених законодавством та/або освітньою програмою.
Результати навчання на рівні вищої освіти можуть бути визнані в обсязі не більше 75 відсотків загального обсягу освітньої програми.
Результати навчання не визнаються:
1) із спеціальностей (професій) згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
2) на другому (магістерському) (крім освітніх програм підготовки магістрів медичного, фармацевтичного та ветеринарного спрямування) та третьому (освітньо-науковому/освітньо-творчому) рівні вищої освіти.
Процедура визнання результатів навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та є безоплатною для осіб, результати навчання яких визнаються відповідно до цього Закону.
Зарахування на навчання для здобуття професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої освіти здійснюється на місця державного або регіонального замовлення чи за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб.
Зарахування на навчання для здобуття вищої освіти може здійснюватися:
за квотою на місця державного або регіонального замовлення для вступників з тимчасово окупованої території України;
на вакантні місця державного або регіонального замовлення у разі зарахування із скороченням строку навчання;
за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб.
Особа має право проходити процедуру визнання результатів навчання за певним рівнем (ступенем) освіти лише за однією освітньою програмою".
Відтак, з набранням чинності Законом №3482-ІХ було змінено як і правове регулювання, так і процедуру визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України.
Так, на виконання ч.7 ст. 40-1 Закону України «Про освіту» КМУ затверджено Порядок визнання результатів навчання на тимчасово окупованій території України, на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти від 15.07.2025 №871 (далі –Порядок №871). 
Суд зазначає, що Порядок №871 визначає механізм організації та здійснення уповноваженими установами процедури визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, на рівнях професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України, із числа громадян України та осіб, які проживають в Україні або перебувають на території України на законних підставах, а саме: іноземців та осіб без громадянства, які постійно проживають на території України; осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту; осіб, яким надано статус закордонного українця.
Згідно з пунктом 6 Порядку №871 на рівні професійної (професійно-технічної) освіти визнання результатів навчання проводять уповноважені установи, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти за відповідними робітничими професіями.
На рівнях фахової передвищої, вищої освіти визнання результатів навчання проводять уповноважені установи, в яких акредитовані відповідні освітні (освітньо-професійні) програми за певними спеціальностями.
Перелік уповноважених установ затверджується МОН на календарний рік з числа закладів освіти, що подали заяви про готовність до проведення процедури визнання результатів навчання. МОН може відмовити закладу освіти у внесенні до переліку уповноважених установ або виключити заклад освіти з такого переліку в разі подання таким закладом недостовірної інформації або недотримання вимог законодавства під час проведення визнання результатів навчання відповідно до цього Порядку.
Інформація про уповноважені установи із зазначенням переліку ліцензованих робітничих професій та/або акредитованих освітніх (освітньо-професійних) програм фахової передвищої, вищої освіти та строк дії свідоцтва про атестацію закладу освіти та/або сертифіката про акредитацію освітніх (освітньо-професійних) програм фахової передвищої, вищої освіти вноситься до Реєстру суб`єктів освітньої діяльності Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
Уповноважена установа має право приймати до розгляду заяву, якщо до завершення строку дії свідоцтва про атестацію закладу освіти та/або сертифіката про акредитацію освітніх (освітньо-професійних) програм фахової передвищої, вищої освіти залишилося не менше шести місяців.
Процедура визнання результатів навчання повинна бути завершена в межах строку дії свідоцтва про атестацію закладу освіти та/або сертифіката про акредитацію освітніх (освітньо-професійних) програм фахової передвищої, вищої освіти.
З наведеного слідує, що заклад вищої освіти повинен подати заяву про готовність до проведення процедури визнання результатів навчання, після чого МОН включає такий заклад до переліку уповноважених установ або відмовляє закладу освіти у внесенні до переліку уповноважених установ. 
Судом встановлено, що на момент звернення позивача (06.03.2025) із зверненням про прийняття освітньої декларації Закон №3482-ІХ набрав чинності та був введений в дію. Тобто процедура визнання результатів навчання, здобутих на тимчасового окупованій території України, яка запроваджена аб. 6 ч. 12 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і наказом МОН від 19.06.2016 №537 була скасована. 
Крім того, наказом Національного університету біоресурсів і природокористування України від 30.12.2022 №1011 було відмінено дію наказу ректора НУБіП України від 07.09.2016 №818 про затвердження «Порядку проходження атестації в Національному університеті біоресурсів і природокористування України для визнання здобутих кваліфікацій, результатів навчання та періодів навчання в системі вищої освіти, здобутих на тимчасово окупованій території України після 20 лютого 2014 року».
Відтак, суд виснує, що відповідач ні на момент звернення позивача (06.03.2025), ні на час розгляду справи не наділений повноваженнями щодо визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України відповідно до ст. 40-1 Закону України «Про освіту». 
Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилася у невчиненні дій, передбачених Законом України «Про адміністративну процедуру», а саме у самовільному залишенні заяви без руху без прийняття процесуального рішення, у не вирішенні справи по суті або не направленні її за належністю та зобов`язання відповідача прийняти заяву позивача від 06.03.2025 до розгляду, зареєструвати її, відкрити адміністративне провадження та вчинити всі необхідні дії для розгляду відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру», або зобов`язати переслати заяву за належністю відповідно до ст. 44 ЗАП з одночасним письмовим повідомленням позивача, суд зазначає про таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон №2073), Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації , з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів. 
Як передбачено пп. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №2073 адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації. Дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано (пп.7 ч. 2 ст. 2 Закону №2073). 
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України , цим Законом та іншими законами України , а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону №2073 здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 
1) дискреційне повноваження передбачено законом; 
2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 
3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2073 в адміністративному органі адміністративне провадження здійснюється та відповідний адміністративний акт приймається посадовою особою, уповноваженою відповідно до закону.
З огляду на вищезазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.
Під дискреційним повноваженням варто розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення у межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Разом з тим, як зазначалося судом вище, відповідач не є уповноваженим органом щодо здійснення процедури визнання результатів навчання, тобто відповідач не наділений дискреційними повноваження щодо порушеного позивачем питання.
Окремо слід звернути увагу, що позивач 06.03.2025 звернувся до відповідача із зверненням на підставі Закону України «Про звернення громадян» (а.с.69).
На звернення позивача від 06.03.2025, відповідач листом від 17.03.2025 №449 надав відповідь позивачу та повідомив про відсутність Урядового рішення щодо затвердження «Порядку визнання результатів навчання, здобутих на тимчасово окупованій території України, в уповноважених установах на рівня професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти» (а.с.44-45).
З огляду на вищезазначене, в спірній ситуації, яка склалася, суд вважає, що взагалі відсутній спір, який має бути вирішено саме в порядку Закону України «Про адміністративну процедуру».
Таким чином, відповідачем належно розглянуто звернення позивача від 06.03.2025 у порядку Закону України «Про звернення громадян».
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Гомельчук С.В.